ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4033/24 Справа № 243/5524/23 Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2024 року, ухваленого суддею Воронковим Д.В., повний текст судового рішення складено 02 лютого2024 року,

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 20.12.2020 року, відповідно до якої було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та який у подальшому збільшився до 54000 грн. Підписані відповідачем заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку» складають між банком і позивачем Договір про надання банківських послуг. АТ Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не виконав покладених на нього договором обов`язків, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. З огляду на зазначене, просив стягнути з відповідача заборгованість, яка, станом на 20.03.2023 року становить суму 58507,89 грн та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 50864,80 грн та 7643,09 грн заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом. Судові витрати просив стягнути з відповідача.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (рах № НОМЕР_2 , , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.12.2010 року у сумі 50864,80 грн.

Понесені Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк витрати зі сплати судового збору у розмірі 2333,38 грн компенсовано за рахунок держави.

В решті позовних вимог відмовлено.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи незгодним з судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог про стягнення процентів подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення в частині відмовлених позовних вимог, просить його скасувати у цій частині, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення процентів в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

При цьому, скаржник зазначає, що 20.12.2010 ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг (кредиту) звернувся до АТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н, у зв`язку з чим йому було відкрито кредитний рахунок, що підтверджено випискою по рахунку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Вказує, що пере випуск платіжних карток у подальшому, у тому числі з оформленням платіжної картки іншого класу, не свідчить про укладення іншого кредитного договору.

В подальшому, 31.05.2021 кредитодавець надав споживачу інформацію необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту та відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту. Окрім того, 31 травня 2021 року при зміні умов кредитування відповідача ознайомили з умовами кредитування, шляхом підписання актуальної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг. У цій заяві, яка особисто підписана відповідачем зазначені основні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна лінія; сума кредитного ліміту; процентна ставка п.1.3 42,0% річних для карт Універсальна та 40,8% річних для карт Універсальна Gold; порядок повернення кредиту, розмір мінімального обов`язкового платежу; наслідки прострочення виконання та/або невиконання за Договором (п.п.1.4 та 1.5). Отже сторонами при укладені кредитного договору були обумовлені усі істотні умови договору, зокрема щодо сплати процентів. Позивач наголошує на тому, що відповідач, підписавши 31.05.2021 Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг погодився з умовами кредитного договору, зокрема в частині нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у позові у цій частині.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення тіла кредиту не оскаржується і в цій частині не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення процентів за користування кредитними коштами, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. Для реалізації зазначеної цілі відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.12.2010 року.

В матеріалах справи міститься копія заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у "Приват банку" з підписом ОСОБА_1 та зазначенням його анкетних даних.

Відповідач в заяві підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Підтвердив також, що ознайомився та згодний з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також підтвердив, що зобов`язується їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Паспорт споживчого кредиту.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.12.2010 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 20.03.2023 року, вбачається, що така становить 50864,80 грн - заборгованість за кредитом та 7643,09 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» за договором, підписаним із ОСОБА_1 , останньому надавались наступні кредитні картки: 03.06.2011 - картка Універсальна з терміном дії до 02/15, 30.05.2007 - картка Універсальна з терміном дії до 05/15 року, 22.04.2013 - WGMMS Debit MasterCard standard з терміном дії до 04/17; 09.11.2013 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 07/17; 19.08.2014 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 01/18; 04.01.2018 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 06/21; 31.05.2021 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 04/25.

За довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 30.05.2007 року, кредитний ліміт позичальнику встановлено 09.11.2013 року у сумі 14000 грн., максимально ліміт був збільшений 02.03.2021 року до 54 000 грн. та зменшений до 00 грн. 06.08.2021 року.

Також матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 31.05.2021 року та банківську виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором №б/н за період 30.05.2007 22.03.2023 року, з якої вбачається наявність заборгованості станом на 22.03.2023 року у сумі 58507,89 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Банку в частині стягнення тіла кредиту виходив з їх обґрунтованості та доведеності належними та допустимими доказами.

Відмовляючи позивачу у стягненні з відповідача процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять особистого підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви позичальника. Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні з ОСОБА_1 договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується із доводами позивача в частині наявності підстав для стягнення процентів, однак в меншому розмірі ніж заявлено у позові, з огляду на таке.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК Українидо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Так, Банком на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками надані наступні докази: розрахунок заборгованості (а.с.3-23); Довідка про зміну умов кредитування та обслуговуванняя кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), якою підтверджено, що старт карткового рахунку відбувся 30.05.2007, кредитний ліміт у розмірі 14 000 грн. встановлено 09.11.2013, в подальшому кредитний лімт збільшувався та зменшувався, останній раз кредитний ліміт збільшено до 54 000 грн. 02.03.2021 та 06.08.2021 зменшено до 0,00 грн. (а.с.24); Довідка про надання позичальнику кредитних карток: 03.06.2011 - картка Універсальна з терміном дії до 02/15, 30.05.2007 - картка Універсальна з терміном дії до 05/15 року, 22.04.2013 - WGMMS Debit MasterCard standard з терміном дії до 04/17; 09.11.2013 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 07/17; 19.08.2014 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 01/18; 04.01.2018 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 06/21; 31.05.2021 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 04/25 (а.с.25); Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка особисто підписана відповідачем 31.05.2021, де зокрема обумовлена процентна ставка, відсотків річних для карт Універсальна карт- 42,0% річних для та для карт Універсальна Gold-40,8% (а.с.26-36); Анкета заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 20.12.2010 (а.с.37); Паспорт споживчого кредиту від 31.05.2021, який також підписаний позичальником (а.с.38-41); Виписка про рух коштів за договором № б/н за період з 30.05.2007 22.03.2023 (а.с.77-141).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.

Наведені вище, надані позивачем докази підтверджують приєднання відповідача до умов договору в розумінні положень статті 634 ЦК України, оскільки, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідач особисто ознайомилася з запропонованими йому умовами кредитування, тобто був обізнаний з умовами на яких отримав наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору і в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами.

У позові банк просив стягнути окрім тіла кредиту, також заборгованість за простроченими процентам за користування кредитом у розмірі 7 643,09 грн. станом на 20.03.2023 року.

Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі №127цс14 висловив правовий висновок про те, що строк дії картки є кінцевим терміном кредитування.

31.05.2021 відповідачу була видана картка Універсальна Gold з терміном дії до 04/25, заборгованість за процентами нарахована Банком станом на 20.03.2023, а відтак позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентам за користування кредитом у розмірі 7 643,09 грн.

За наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштам підлягає задоволенню на заявлену у позові суму 7 643,09 грн.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини справи чим допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення суду у відмовленій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач, при зверненні до суду сплатив суму судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 від 15.11.2022 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Суд першої інстанції, відповідно до положення ч.6 ст. 141 ЦПК України, витрати позивача зі сплати судового збору компенсував за рахунок держави, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2333,38 грн., проте з урахуванням скасування рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог з ухваленням нового судового рішення про повне їх задоволення, рішення суду першої інстанції в частині судового збору підлягає зміні та компенсації позивачу за рахунок держави підлягає, сплачений останнім судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Також, відповідно до норм ч.6 ст. 141 ЦПК України, витрати позивача зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн. слід компенсувати за рахунок держави, оскільки відповідач має пільгу, встановлену у п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2024 року в частині відмови Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості процентами - скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (рах № НОМЕР_2 , , МФО 305299) заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором №б/н від 20.12.2010 року у сумі 7643,09 грн. станом на 20.03.2023.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2024 року в частині компенсації Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" витрат зі сплати судового збору за подачу позову до суду змінити, збільшивши розмір компенсації судового збору з 2333,38 грн до 2684,00 грн.

Понесені Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн компенсувати за рахунок держави.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: