Справа № 127/6725/24
Провадження № 22-ц/801/2008/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 рокуСправа № 127/6725/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Жмудя О. О., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду від 24 березня 2023 року. У шлюбі мають 2 спільних малолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились з проживати з матір`ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та участі в їх вихованні не приймає, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання 2-х неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 12000 грн, що підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду від 24 червня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 8000,00 грн, яка підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 28.02.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів змінити, стягуючи з нього аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 4000 грн щомісяця. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував дійсний розмір його доходу та не з`ясував, чи має він можливість сплачувати аліменти у розмірі 8000 грн. При цьому, визначений судом розмір аліментів значно перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду від 24 червня 2024 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково ,суд визначив розмір аліментів у розмірі 8000 грн, обмежившись лише вказівкою про те, що такий розмір відповідатиме солідарному обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_6 з 08.08.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний рішенням Вінницького міського суду від 24.05.2023 року. У даному шлюбі народились діти : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти разом з позивачкою зареєстровані по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, виданими департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради.

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований як фізична особа-підприємець. Види економічної діяльності - технічне обслуговування та ремонт автомобілів. Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) доходи відповідача за період з 2011 по 2022 склали 400 393,00 грн.

З наявних у матеріалах справи банківських квитанцій вбачається, що відповідач у добровільному неодноразово здійснював переказ коштів ОСОБА_1 ,зазначаючи призначення платежу - аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року(з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ;2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст.12,81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.

Встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем і може надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Відповідно до змісту ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до змісту ст. ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Задовольняючи частково позов, місцевий суд правильно визначив обставини справи та те, що для забезпечення необхідного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, необхідним є стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Однак колегія суддів вважає, що визначаючи їх розмір, суд першої інстанції належним чином не оцінив наявні у справі докази і здійснив неправильні висновки щодо їх розміру.

Так, заявляючи позов, позивачка ОСОБА_1 не надала суду доказів про розмір заробітку (доходів) ОСОБА_2 та не заявляла клопотання про витребування таких доказів судом.

Заперечуючи проти стягнення аліментів у вказаній позивачем сумі, відповідач також не надав суду першої інстанції доказів про розмір його доходів станом на час пред`явлення до нього позовних вимог . Наявні в матеріалах справи відомості з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) вказують на те, що доходи відповідача за 11 років у період з 2011 по 2022 склали 400 393,00 грн. (у середньому 36 400 грн у рік),зокрема, останні дані про його доходи ,з яких сплачувались страхові внески за 2022 рік складають 78 600 грн. Інших доказів, що місять достовірні дані про доходи, що свідчили б про наявну у нього можливість сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 8000 грн. ,матеріали справи не містять.

Разом з тим, відповідач добровільно надавав кошти на утримання дітей та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн на кожну дитину, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів встановлений законом.

Враховуючи викладене ,а також об`єм наявних у справі даних про матеріальне становище платника аліментів, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, а розмір аліментів ,що підлягають стягненню з відповідача на утримання двох дітей необхідно визначити у розмірі 4000 грн , що відповідатиме фактичним встановленим обставинам справи .

Надані позивачкою до відзиву довідки про відвідування дітьми логопеда, додаткових навчальних занять, а також листа територіального сервісного центру МВС №0541, правового значення не мають, оскільки не були предметом дослідження в суді першої інстанції. При цьому, за правилами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. ОСОБА_1 не надала апеляційному суду доказів неможливості подання вищевказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, відтак , вказані докази апеляційним судом прийняттю та дослідженню не підлягають.

Ураховуючи те, що суд правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, невірно оцінив наявні докази обставин, що мають значення для справи і визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ухвалене судом рішення підлягає зміні в частині розміру стягуваних аліментів з 8000 грн до 4000 грн, що буде відповідати обставинам справи, вимогам сімейного законодавства із врахуванням рівності обов`язку обох батьків по утриманню дітей та розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 червня 2024 року змінити.

Замість суми «8000 грн.» вказати суму «4000 грн»

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук