Справа №333/6374/13-ц
Провадження № 2/333/65/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторінг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2024 р. позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовував наступним.

12.10.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є AT «ОТП Банк», та у відповідності до ст.512-514 ЦК України правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») (надалі - Позивач) та ОСОБА_2 (надалі - Позичальник, Відповідачі) було укладено кредитний договір №ML-202/228/2007 (надалі - Кредитний договір).

Згідно з умовами кредитного договору та кредитних заявок Банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 30 000,00 доларів США. Призначення кредиту - придбання нерухомого майна.

Кредит у іноземній валюті видавався на підставі генеральної банківської ліцензії №191 від 08.11.2006 р. та дозволу до неї №191 від 08.11.2006 p., що були видані ЗАТ «ОТП Банк», з урахуванням ст. 192 ЦК України, ст.ст. 44, 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вимог п.п. 2, 4 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до п. 1.1 Частини № 2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит, що визначений у Частині № 1 цього Договору (30 000,00 доларів CША), а Позичальник приймає Кредит, та зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі.

Згідно п. 3 частини № 1 Кредитного договору було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 3,49% та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.)

Відповідно до п. 4 частини № 1 Кредитного договору, повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником Платежів, що зменшуються.

Датою остаточного повернення кредиту є 12.10.2027 р.

Відповідно до п. 1.5 (з підпунктами) Кредитного договору, повернення відповідної часті кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк передбачений в Графіку Платежів.

Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, Позичальник зобов`язаний заплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобов`язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Однак, в супереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобов`язання Позичальник щодо повернення Кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються.

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором станом на 11.06.2013 р. складає:

22 889,64 доларів CUJA, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.06.2013 р. складає 182 95 гри. - сума заборгованості за тілом кредиту.

1 675,26 доларів США„ що за офіційним курсом НБУ станом на 11.06.2013 р. складає 13 39 грн. - сума заборгованості за процентами.

335 940,75 грн. - пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% на кожний день прострочення сплати кредиту.

Загальна заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пенею станом на 11.06.2013 станок 532 288,00 грн. (п`ятсот тридцять дві тисячі двісті вісімдесят вісім грн.)

В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 12.10.2007 p. ЗАТ «ОТП Банк» укладений Договір поруки №SR-202/228/2007 з ОСОБА_3 (Відловідач2), згідно з яким Відповідач2 зобов`язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання Відповідачем-Позичальником Боргових зобов`язань по Кредитному договору у повному обсязі, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і в порядку передбачений Кредитному договорі.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору поруки, Поручитель (Відповідач2) та Боржник (Відповідачі) відповідають як солідарні боржники, а це означає, що Кредитор (Банк) може звернути» вимогою про виконання Боргових зобов`язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до всіх одночасно.

21.12.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» () у відповідності до ст. 512, 514, Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н.

Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором №ML-202/228/2007 від 12.10.2007 р. та договором поруки N9SR-202/228/2007 від 12.10.2007 р. право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вищевказану суму заборгованості та витрати на сплату судового збору у розмірі 3441,00 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 24.10.2013 р. у цій справі позовні вимоги задоволені повністю.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2021 р., на підставі заяви відповідачки ОСОБА_2 , скасоване вищевказане заочне рішення, призначено справу до нового розгляду в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2021 р. прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, яка обґрунтована наступним.

У зв`язку з невиконанням Кредитного договору відповідачем, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було змушено звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. 24.10.2013р. заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя було стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факт Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-202/228/2007 від 12.10.2007 року та пеню в загальному: 532 288,00 гривень (п`ятсот тридцять дві тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 00 коп.), що складається: 182 956,90 грн., - заборгованість за тілом кредиту (22 889,64 доларів США за курсом НБУ стан: 11.06.2013р.); 13 390,36 грн. - заборгованість за відсотками по кредиту (1 675,26 доларів США за курсом НБУ станом на 11.06.2013 р.); 335 940,75 грн. пеня; судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. На вказане рішення суду, представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» були отримані виконавчі листи відповідно до кількості відповідачів та пред`явлені на виконання до органів державної виконавчої служби. У ході виконавчого провадження відбулася реалізація майна боржника ОСОБА_2 однокімнатної квартири, загальною площею 34,12 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходилась в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна», кошти від реалізації були зараховані на рахунок стягувача та пішли на погашення заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-202/228/2007 від 12.10.2007 р. станом на 18.11.2021р. з урахуванням усіх платежів та надходжень від примусової реалізації іпотечного майна, заборгованість по тілу кредиту складає 14 030,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 23.11..2021 р. дорівнює 374 023,76 (триста сімдесят чотири тисячі двадцять три грн. 76 коп.) гривень.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором №ML- 202/228/2007 від 12.10.2007 р. в розмірі 374 023,76 (триста сімдесят чотири тисячі двадцять три грн. 76 коп.) гривень та витрати на сплату судового збору.

Ухвалою суду від 17.01.2022 р. провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення у справі №333/3984/21 за позовом ОСОБА_4 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОТП Факторинг Україна», ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП Банк» про визнання договору факторингу недійсним.

Ухвалою суду від 28.11.2022 р. провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою від 11.04.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.04.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги.

Ухвалами суду від 06.06.2023 р., 01.02.2024 р. визнано явку представника позивача в судові засідання по цій справі обов`язковою.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Войтович Є.М. в судовому засіданні заперечував відносно задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що кредитним договором, який є споживчим, встановлений кінцевий строк повернення кредитних коштів - 12.10.2027 р. Пред`явлені вимоги по суті є зміною умов кредитування в односторонньому порядку. З урахуванням положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», які діяли на момент пред`явлення позову, позивач, який не скеровував боржнику та позичальнику вимогу про дострокове погашення заборгованості, не мав права пред`являти такі вимоги в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся.

Відзиву на позов відповідачі не подавали суду.

Суд, вислухав пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

12.10.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є AT «ОТП Банк») та та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ML-202/228/2007, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 30 000,00 доларів CША, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 3,49 % річних + FIDR, з кінцевим строком повернення 12 жовтня 2027 року. Цільове призначення кредиту придбання нерухомого майна (пункт 1 частини 1 кредитного договору).

Відповідно до п. 4 ч.1 Кредитного договору, сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії цього договору.

Відповідно до п. 1.4.1.2 (частина 2) Кредитного договору, проценти нараховуються щомісяця у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у Графіку платежів (Додаток №1) на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, у відповідності до п.1 5 договору.

Відповідно до п. 1.5 (з підпунктами) Кредитного договору, повернення відповідної часті кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк передбачений в Графіку Платежів.

В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 12.10.2007 p. ЗАТ «ОТП Банк» укладений Договір поруки №SR-202/228/2007 з ОСОБА_3 , згідно з яким останній зобов`язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання Позичальником Боргових зобов`язань по Кредитному договору у повному обсязі, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і в порядку передбачений Кредитному договорі.

21.12.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» у відповідності до ст. 512, 514, Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з цим договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором №ML-202/228/2007 від 12.10.2007 р. та договором поруки N9SR-202/228/2007 від 12.10.2007 р. право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до п.1.9 (частина 2) кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання в цілому або у визначений Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або поручителем, та/ або Майновим поручителем своїх боргових та іншимх зобов`язань за цим договором. При цьому зобов`язання позичальника за цим договором щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника відповідної вимоги і повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

В рішенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2022 р. по справі №333/3984/21 за позовом ОСОБА_4 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОТП Факторинг Україна», ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП Банк» про визнання договору факторингу недійсним, встановлено, що «…31.03.2013 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило на адресу позичальниці ОСОБА_2 досудову вимогу, датовану 22.03.2013 р., про погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, в якому повідомили про зміну кредитора з АТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторингу та про необхідність погашати заборгованість за реквізитами нового кредитора. Дана обставина підтверджується копією досудової вимоги, опису вкладень в цінний лист, відомості №6 від 29.03.2013 р. на просту письмову кореспонденцію, списку №1341 згрупованих поштових відправлень листів з оголошеною цінністю, квитанції про оплату поштових послуг..».

Сума боргу за цим кредитним договором пред`явлена ТОВ «ОТП Факторинг Україна» для дострокового погашення, у вищевказаному рішенні суду не зазначена. В межах цієї цивільної справи, позивачем не надавалась копія вищевказаної досудової вимоги. Відомості, що дана досудова вимога отримана позичальницею ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що кредитні кошти отримувалися позичальницею зі споживчою метою, а саме, на придбання житлового приміщення квартири.

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів».

З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів(висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла-шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у цій справі.

Графік Платежів, який є невід`ємною частиною вищевказаного кредитного договору, суду не наданий. Належних доказів (виписок щодо руху коштів на кредитному рахунку, квитанції, тощо) щодо хронології погашення позичальницею кредитних коштів, суду не надано. В зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити, з якого часу почалося прострочення зобов`язання і виникло у позикодавця право дострокової вимоги з урахуванням положень ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», які діяли на момент пред`явлення позову.

З обставин, вказаних у рішенні суду від 01.09.2022 р. по справі №333/3984/21, вбачається, що досудова вимога, датована 22.03.2013 р., направлялась 31.03.2013 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу позичальниці простою кореспонденцією. Належних доказів на підтвердження отримання позичальницею ОСОБА_2 вищевказаної досудової вимоги суду не надано.

З огляду на вищенаведене, зокрема строку дії даного кредитного договору, погодженого сторонами, а також з огляду на те, що встановлений у договорі порядок виникнення права дострокового повернення кредитних коштів з ініціативи позикодавця не має погіршувати становище споживача порівняно із положенням ст. 11 Закону України «Про захист споживачів» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин), приходить до висновку, що позивачем не доведена наявність у нього, станом на час пред`явлення позову, підстав для дострокового погашення позичальницею заборгованості за даним кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції до набрання чинності Законом № 2478-VIII) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Представником відповідача в судовому засіданні не заперечувався факт неналежного виконання кредитного зобов`язання позичальником та поручителем.

В договорі поруки, укладеного на забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором, не встановлено строку її дії, при цьому порядок погашення кредиту визначено щомісячними платежами, а строк повернення усієї суми кредиту не настав, отже строк пред`явлення вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитних договорів вносити періодично, слід обчислювати з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після спливу шести місяців з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній здійснений платіж на погашення кредитних коштів був зроблений 30.08.2012 р. Розрахунок боргу у розмірі 14030,30 США в гривневому еквіваленті 374 023,76 грн., зроблений позивачем з урахуванням вимоги дострокового повернення кредитних коштів та урахуванням суми погашення заборгованості, стягненої в порядку виконання судового рішення у цій справі.

Як вже зазначалося раніше, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав для дострокового повернення позичальницею заборгованості по цьому кредитному договору. Датою остаточного повернення кредиту є 12.10.2027 р. При цьому, відсутність деталізації у розрахунку заборгованості щодо суми боргу по кожному щомісячному платежу (зокрема станом на заявлену у позові дату непогашення боргу 18.11.2021 р.), який мав би здійснюватися позичальницею, ненадання позивачем Графіку платежів, невід`ємної частини кредитного договору, унеможливлює встановлення судом дійсної суми заборгованості по даному кредитному договору станом на 18.11.2021 р.

Судом неодноразово визнавалась обов`язковою явка представника позивача у судові засідання по цій справі, задля з`ясування всіх обставин по справі, але позивачем ухвали суду про явку його представника в судове засідання проігноровані.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв`язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 10, 82, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторінг Україна" (код в ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) , про солідарне стягнення боргу за кредитним договором №ML-202/228/2007 від 12.07.2007 р., відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 30.09.2024 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова