ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2171/23 Номер провадження 22-ц/814/2195/24Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

секретаря: Сальної Н.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області про поновлення договору оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 19.08.2016, укладеного між ним та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач є орендарем земельної ділянки площею 54,1717 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Лохвицької міської ради (раніше - Лучанської сільської ради) Миргородського (раніше - Лохвицького) району Полтавської області для ведення фермерського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :00:003:0646, на підставі договору оренди землі, укладеного між ним і Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 19.08.2016.

16.02.2017 укладено додаткову угоду про внесення змін до вказаного договору. Пунктом 8 договору оренди визначено, що договір укладено на 7 років з переважним правом орендаря на поновлення договору на новий строк. Виконуючи вимоги п.8 договору щодо тридцятиденного повідомлення до закінчення строку дії договору оренди, позивач 26.06.2023 направив до Лохвицької міської ради письмове повідомлення про намір продовжити його дію з проектом додаткової угоди. Але до дати подачі позову рішення міською радою не прийняте, позивач продовжує користуватися спірною земельною ділянкою.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області про поновлення договору оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі задоволено.

Визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 19.08.2016 року у наступній редакції:

Додаткова угода

про внесення змін до договору оренди землі № б/н від 19 серпня 2016 року,

кадастровий номер - :00:003:0646; площа - 54,1717 га

м. Лохвиця "___"___________ 2023 р.

8. Преамбулу договору викласти в новій редакції:

«Орендодавець (уповноважена ним особа): Лохвицька міська рада в особі міського голови Радька Віктора Івановича, що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з одного боку та

Орендар: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з другого боку, уклали цей договір про нижченаведене».

9. Пункт 5 договору викладено в новій редакції:

«Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0646 становить - 1301341,03 гривень.

10. Пункт 8 договору викладено в новій редакції:

«Договір укладено на 14 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. Орендар, якщо має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніш як за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди землі.»

11. Пункт 9 договору викладено в новій редакції:

«Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 12 % від нормативно- грошової оцінки земельних ділянок, що в сумі становить 156160,92 грн (сто п`ятдесят шість тисяч сто шістдесят гривень 92 коп) за кожний календарний рік».

12. Інші пункти договору залишено без змін.

13. Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання сторонами.

14. Додаткова угода укладена у двох оригінальних примірниках, які мають однакову юридичну силу.

ОРЕНДОДАВЕЦЬ: Лохвицька міська рада ЄДРПОУ- 21048525 37200, Полтавська обл, Миргородський район, м. Лохвиця, вул. Перемоги,19, Лохвицька міська ТГ (КОД ) р/р НОМЕР_2 ГУК у Полт. обл/тг м. Лохвиця Код18010900 ____________________В.І.Радько ОРЕНДАР: гр. ОСОБА_1 Паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 15.07.1995 року Ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 Адреса: АДРЕСА_1 _________________/В.Г. Орошан

В апеляційній скарзі заступник керівника Полтавської обласної прокуратури, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції порушив правила предметної юрисдикції, оскільки як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка передана в оренду позивачу для ведення фермерського господарства, тому, враховуючи приписи ЗУ «Про фермерське господарство» і висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Щодо права представництва прокурором інтересів держави зазначав, що уповноваженим органом у спірних правовідносинах є Лохвицька міська рада, яка як орган місцевого самоврядування відповідно до закону реалізує правомочності щодо розпорядження землею.

Лохвицька міська рада є відповідачем про справі, була обізнана про розгляд цієї справи в суді першої інстанції, відзиву на позов не надавала, участі в судовому розгляді не брала.

На виконання вимог ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор попередньо повідомив Лохвицьку міську раду про оскаржуване рішення, проте остання, по суті, відмовилася від вчинення будь-яких дій, посилаючись на відсутність коштів для сплати судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки площею 54,1717 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Лохвицької міської ради (раніше - Лучанської сільської ради) Миргородського (раніше - Лохвицького) району Полтавської області, для ведення фермерського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :00:003:0646, на підставі договору оренди землі, укладеного між ним і Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 19.08.2016.

16.02.2017 сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до вказаного договору.

Пунктом 8 договору оренди визначено, що договір укладено на 7 років з переважним правом орендаря на поновлення договору на новий строк.

На виконання вимог п.8 договору ОСОБА_1 26.06.2023 направив Лохвицькій міській раді письмове повідомлення про намір продовжити його дію з проектом додаткової угоди, яке зареєстроване Виконавчим комітетом Лохвицької міської ради 26.06.2023 року.

Лохвицькою міською радою Миргородського району Полтавської області рішення за зверненням ОСОБА_1 не прийняте, останній продовжує користуватися спірною земельною ділянкою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтовані, тому підлягають задоволенню шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Однак, колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

У статті 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Частиною 1 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відповідно до статті 31 ЗК України, статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Отже, земельна ділянка, що надається для ведення фермерського господарства, є основною та необхідною умовою для здійснення фермерським господарством господарської діяльності у сфері товарного сільськогосподарського виробництва.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року при розгляді справи справі № 922/1830/19 (провадження № 12-91гс20) висловлено правову позицію та зазначено, що:

«земельні відносини, які є основою створення та діяльності фермерського господарства, проходять у динаміці два етапи:

1) отримання засновником фермерського господарства права (власності або оренди) на землю як передумова створення фермерського господарства;

2) створення фермерського господарства, внаслідок чого особу засновника заміщує фермерське господарство як землекористувач, який веде господарську діяльність на земельній ділянці.

Цей комплекс відносин є нерозривним, одне не існує без іншого в межах легітимної процедури створення фермерського господарства. Хоча, як зазначалося вище, земельна ділянка надається фізичній особі, однак метою надання є подальше створення фермерського господарства як суб`єкта підприємництва (господарювання) з переданням цьому суб`єкту земельної ділянки. Отже, в процесі створення фермерського господарства його засновник має обмежені правомочності щодо землі, оскільки його обов`язком є створення фермерського господарства, що і буде користувачем цієї землі.

Аналізуючи відносини щодо створення фермерського господарства і набуття ним права власності (користування) землею, можна зробити висновок, що de jure отримує землю фізична особа - засновник фермерського господарства, однак de facto він діє в інтересах створюваного ним фермерського господарства.

У спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа). Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб-підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання».

Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що в кожній окремій справі, від висновків у яких колегія суддів просила відступити, юрисдикція спору ставилася в залежність від обставин справи, які не є визначальними ані з точки зору суб`єктного складу спору, ані з точки зору змісту правовідносин (прав і обов`язків учасників спірних правовідносин). Фактично визначення юрисдикції спору було поставлено в залежність від додержання вимог законодавства в межах фактичної процедури створення фермерського господарства, на підставі чого і подано позов. Підхід до визначення юрисдикції залежно від обставин, які встановлюватимуться після відкриття провадження у справі, під час розгляду справи по суті, значно ускладнює вибір юрисдикції, що, в свою чергу, негативно відображається на доступі до правосуддя.

З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній справі зробила висновок, що: «спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство».

З матеріалів справи, а саме, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 01.06.2016 зареєстроване фермерське господарство «ЕКО-КРАЙ», засновником і керівником якого є ОСОБА_1 .

Тобто, з серпня 2016 року права й обов`язки орендаря спірної земельної ділянки за договором оренди землі від 19.08.2016 належать фермерському господарству, яке створено позивачем і зареєстроване згідно закону та якому він передав у суборенду спірну земельну ділянку, тобто фактичним учасником спірних правовідносин є саме фермерське господарства, а не ОСОБА_1 , як фізична особа.

Таким чином, вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України - закриттю.

Керуючись ст.367, п.4 ч.1 ст.374, ч.1 ст.377, п.1 ч.1 ст.255, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Полтавської області про поновлення договору оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення оренди землі закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до суду із позовом за правилами господарського судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 право подати Полтавському апеляційному суду упродовж десяти днів від дня отримання копії цієї постанови заяву про передачу справи для розгляду за підсудністю до Господарського суду Полтавської області.

Повернути Полтавській обласній прокуратурі (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, реєстраційний рахунок №UA0006160, банк ДКСУ м. Київ, ) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1610,40 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.Ю. Кузнецова

Судді: Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко