Справа № 466/5571/23 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/3694/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у травні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третьої особи ПАТ НАСК «Оранта», про стягнення збитків.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що належний йому автомобіль марки «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22 листопада 2022 року у місті Львові по вулиці Шевченка, 120б, винуватцем якої постановою Личаківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року визнано ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_2 . Стверджує, що згідно з висновком експерта № 331/23 судової транспортно-товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot 308», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 60 756,47 грн. Зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» як страховик водія автомобіля марки «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виплатило йому 22 473,33 грн. страхового відшкодування, а в подальшому здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 9 409,80 грн. Вказує, що страхової виплати недостатньо для відшкодування завданої йому шкоди, відтак ОСОБА_1 , як особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що становить 27 243,25 грн.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 27 243,25 грн. відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи ПАТ НАСК «Оранта», про стягнення збитків відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що виплати страхового відшкодування недостатнього для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між завданим розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що страховик виплачує страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з врахуванням зносу деталей, тому у страховика не виник обов`язок з відшкодування різниці між завданим розміром шкоди та страховим відшкодуванням, незважаючи на те, що розмір збитків є меншим ніж страхова виплата. Вказує, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, тому особа, яка завдала шкоду, залишається зобов`язаною. На думку апелянта, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Апелянт вважає, що наданий ним висновок експерта № 331/23, складений 27 березня 2023 року судовим експертом ОСОБА_5 , є належним доказом фактично понесених витрат. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що страховиком відповідача були вчинені дії для встановлення дійсного розміру матеріального збитку позивача та дотримано положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо виплати страхового відшкодування, а позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для стягнення з відповідача на його користь різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою в розмірі 27 243.25 грн., визначеною ним на підставі висновку експерта, а не звіту, виконаного на замовлення страхової компанії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що 22 листопада 2022 року близько 16 год. 30 хв. у м. Львові на вул. Шевченка, 120б, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_2 , під час повороту ліворуч не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою та, в порушення п. 2.3б п. 10.1 Правил дорожнього руху, не надала перевагу в русі транспортному засобу марки «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який здійснював рух по головній дорозі, внаслідок чого, останній, щоб уникнути зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_2 , різко змінив швидкість та напрямок руху (вправо), що призвело до зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який виїжджав з прилеглої території, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено транспортні засоби.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Mitsubishi ASX», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 208898582.

У полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 208898582 передбачена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 260 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 000 грн., франшиза 2500 грн.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 підтверджується, що власником автомобіля марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 05 грудня 2022 року, проведеного ПАТ «НАСК «Оранта», вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складає 38 949.26 грн., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 24 973.33 грн.

Листом ПАТ «НАСК «Оранта» від 18 січня 2023 року № 09-02-17/349 повідомлено про те, що згідно зі страховим актом № ОЦВ-СП-22-13-83518/1 на підставі поданої заяви про виплату страхового відшкодування, ПАТ «НАСК «Оранта» 06 грудня 2022 року виплатило страхове відшкодування у розмірі 22 473,33 грн. (24 973,33 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) 2500 грн. (франшиза) = 22 473.33 грн.), розрахованого на підставі звіту, виконаного на замовлення страхової компанії.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2023 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про перегляд розміру виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 22 листопада 2022 року.

Згідно з листом ПАТ «НАСК «Оранта» від 21 лютого 2023 року № 09-02-17/1247 у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_3 про доплату страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» замовило у ФОП ОСОБА_7 звіт № 04-D/12/44, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склав 34 383.13 грн.

Крім того, листом ПАТ «НАСК «Оранта» від 21 лютого 2023 року № 09-02-17/1247 повідомлено ОСОБА_3 , про те, що ПАТ «НАСК «Оранта» прийнято рішення про доплату страхового відшкодування в розмірі 9 409.80 грн. (34383.13 грн. (матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) 22 473.33 грн. (сума попередньо сплаченого страхового відшкодування) 2500 грн. (франшиза) = 9 409.80 грн.)

Отже, ПАТ «НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 31 882.80 грн., що визнається позивачем в позовній заяві.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів враховує те, що позивач не оспорював визначений страховиком розмір страхового відшкодування, розрахованого на підставі звіту № 04-D/12/44, погодився з таким розрахунком, отримав страхове відшкодування, не звертався до ПАТ «НАСК «Оранта» з вимогою про виплату недоотриманої, на його думку, суми страхового відшкодування та не оскаржував рішення страховика в судовому порядку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 покликається на те, що виплаченого страхового відшкодування недостатньо для покриття вартості відновлювального ремонту автомобіля, тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з ОСОБА_1 , при цьому на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 позивач надав висновок експерта № 331/23, складений 27 березня 2023 року судовим експертом Романяком А.М. за результатами транспортно-товарознавчої експертизи, проведеної за заявою ОСОБА_3 , а не звіт № 04-D/12/44, на підставі якого виплачене страхове відшкодування, з розрахунком якого та розміром якого позивач погодився.

Згідно з висновком експерта № 331/23 від 27 березня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 (з врахуванням ПДВ на складові та матеріали), станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 22 листопада 2022 року, становить 60756,47 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 (з врахуванням ПДВ на складові та матеріали) 36013,22 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач лише 21.03.2023 року звернувся до експерта ОСОБА_5 із заявою про проведення транспортно-товарознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та вартості матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, тобто, звернувся за проведенням експертизи майже через чотири місяці після ДТП, після отримання ним страхового відшкодування 06.12.2022 року та доплати до страхового відшкодування 21.02.2023 року.

Слід зазначити і те, що огляд автомобіля проводився в присутності лише замовника експертизи ОСОБА_3 , ні відповідачка, ні представник страхової компанії до участі в проведенні експертизи не залучалися, про проведення експертизи не повідомлялися.

З висновку експерта № 331/23 від 27 березня 2023 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 , розрахована з врахуванням ПДВ на складові та матеріали, що підлягає відшкодуванню страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту платнику ПДВ.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на висновок експерта № 331/23 від 27 березня 2023 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 (з врахуванням ПДВ на складові та матеріали), станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 22 листопада 2022 року, становить 60756,47 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Peugeot 308», д.р.н. НОМЕР_1 (з врахуванням ПДВ на складові та матеріали) 36013,22 грн., таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням становить 27243.25 грн. (60756.47- 36013.22 +2500).

Потерпілий вправі звернутися до страховика й отримати страхове відшкодування, і якщо такого недостатньо для повного відшкодування шкоди, то особа, яка завдала шкоди згідно зі статтею 1194 ЦК України, повинна відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Слід зазначити, що розрахунок страхового відшкодування проводився ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі звіту № 04-D/12/44, виконаного на замовлення страховика, в той час як розрахунок різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, про стягнення якого звернувся позивач, проводився позивачем не на підставі звіту, а на підставі висновку експертавід 27 березня 2023 року.

Тобто, розмір страхового відшкодування і розмір різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням розраховані позивачем на підставі різних документів, а саме, розрахунок страхового відшкодування проводився ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі звіту № 04-D/12/44, а різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, про стягнення якого звернувся позивач, розрахована позивачем на підставі звіту, виконаного на замовлення страхової компанії.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставною вимогу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на підставі статті 1194 ЦК України різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, оскільки вартість відновлювального ремонту встановлена висновком експерта№ 331/23 від 27 березня 2023 року, а страхове відшкодування розраховане та виплачене не на підставі цього ж висновку експерта, а на підставі звіту, отриманого страховою компанією.

З огляду на висновки експерта про вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, зазначені у висновку експерта № 331/23 від 27 березня 2023 року, розрахунок розміру страхового відшкодування був іншим, що відповідно впливає на розмір відповідальності винної особи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 погодився з розрахунком розміру страхового відшкодування, проведеного на підставі звіту, отримав таке відшкодування і лише 21.03.2023 року звернувся до експерта для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та вартості матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, а в подальшому звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги висновком експерта № 331/23 від 27 березня 2023 року, хоча виплата страхового відшкодування проведена на підставі звіту.

З огляду на вищенаведене, безпідставними та необгрунтованими є доводи апелянта про те, що з ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, розрахована на підставі поданого позивачем висновку експерта № 331/23 від 27 березня 2023 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 27 243,25 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15.10.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк