Провадження № 2/202/529/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника відповідача Дрозда Р.Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідач ОСОБА_3 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 12.08.2019 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача про ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті.

Заявою відповідача підтверджується, що вона була поінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією паспорта споживчого кредиту.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу був відкритий кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1 Договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно з п. 2.1.1.3.1 Договору погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами: 1) договірним списанням - клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим договором (здійснювати договірне списання); 2) внесенням клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.

Таким чином, у разі відсутності коштів на рахунках, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі, не менше мінімального обов`язкового платежу, розрахованого в процентах від загальної заборгованості (п. 2.1.1.3.2 Договору).

Згідно з п. 1.1.2.1.2 Договору відповідач зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.1.3.1.5 Договору відповідач доручив банку списувати кошти з рахунків клієнта у межах сум, що підлягають сплаті Банку за договором, у разі настання термінів платежів (договірне списання), у межах платіжного ліміту рахунка.

Пунктом 2.1.1.3.1 Договору визначено, що в разі несплати мінімального платежу до останнього числа включно) місця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

Відповідно до п. 2.1.1.6.1 Договору сторони узгодили, що в разі затримки клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку, передбаченому п. 2.1.1.3.1 Договору, щонайменше на один календарних місяць, банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за договором, в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі.

Згідно з п. 2.1.1.2.12 Договору сторони дійшли згоди, що, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд».

Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання.

Станом на 28.05.2023 року відповідач має заборгованість за договором про надання банківських послуг у розмірі 30973 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 24900 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом; 6072 грн. 72 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Вищевказану заборгованість АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. Справу розглядати за відсутності представника позивача.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку розгляду справи по суті представником позивача - адвокатом Дроздом Р.Ю. був поданий відзив на позов, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що згідно з позовною заявою позивач звернувся з позовом до Чумак «Ганни» Iгорiвни, проте до позову як додаток додано копію паспорта на ім`я ОСОБА_4 » Iгорiвни.

Також позивачем надано копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, де стороною вказана Чумак «Ганна» Iгорiвна.

Крім того, звертає увагу, що підписи у доданих до позовної заяви документах (заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку) є відмінними від її підпису у паспорті та відмінними між собою, що може вказувати на імітацію її підпису.

Отже, на думку представника відповідача, існують сумніви щодо підписання ОСОБА_2 поданих позивачем до суду документів, у тому числі укладення нею кредитного договору.

Крім того, додана копія паспорта є поганої якості, текст та фотокартка практично не читабельні, тому існують сумніви в тому, що копія паспорта робилася з оригіналу паспорта, з яким вона повинна була звернутися до банку для встановлення її особи та ідентифікації перед укладання договору з банком.

Звертає увагу, що згідно з висновком Верховного Суду, наведеного в постанові від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19, на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитися від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц наведено правовий висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.

У постанові Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 441/1325/16-ц зроблено висновок, що правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність.

Отже, оскільки сторони не досягли згоди щодо умов кредитного договору, відсутнє волевиявлення відповідачки на укладання такого договору, то такий кредитний договір є нікчемним.

Відповідач не погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, що надані позивачем.

На думку представника відповідача, твердження позивача про те, що вона при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема в письмовому вигляді, спростовуються матеріалами справи та практикою застосування норм права, наведеною у постановах Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду.

Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», які долучені позивачем у якості додатку до позовної заяви, не містять підпису відповідача.

Розміщення Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» на сайті позивача з урахуванням можливості у будь-який момент їх змінити, що не залежить від волі відповідача, не може доводити факт обізнаності відповідача та надання згоди відповідачем саме на надані суду Умови та Правила, а також Тарифи.

Фактично представником позивача в якості доказів укладення кредитного договору подано до суду чотири окремі документи, два з яких не містять підпису ОСОБА_2 , а два містять відмінні підписи від підпису в її паспорті.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів підписання відповідачем саме наданих до суду Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не були підписані відповідачем, через що неможливо встановити, з якими саме умовами та правилами, тарифами погодилася відповідачка.

Крім того, оскільки підписи у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг є відмінними між собою та є відмінним від підпису ОСОБА_2 у паспорті, а також виконано в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил підпис з ознаками імітації, це вказує на відсутність волевиявлення відповідачки на укладення кредитного договору.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору, зокрема, ціну.

Також звертає увагу, що за положенням статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його зміст. Такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 та підтримав у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 299/2737/19.

Отже, позивачем не надано до суду доказів укладення між сторонами кредитного договору, в якому б фіксувалася воля відповідача на укладення такого договору та зміст кредитного договору (конкретні умови та правила надання кредиту, тарифи).

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення відповідачем кредитного договору на тих умовах, про які він стверджує у позові, не надано доказів погодження саме тих Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що додано позивачем до позову, що у сукупністю з сумнівами в особі відповідача (договір укладено з Ганною, тоді як відповідачка є Анною), неякісними (зробленими наскоруч, а скоріше не з оригіналу паспорта копії), відмінністю підписів у наданих позивачем до позову документах та паспорті відповідачки вказують на відсутність волевиявлення відповідачки на укладення кредитного договору.

Крім того, вважає, що докази наявності боргу відсутні. Належних та допустимих доказів наявності заборгованості саме відповідачки у сумі стягнення позивач суду не надав.

Так, на підтвердження розміру заборгованості позивач надав розрахунок заборгованості за договором від 12.08.2019, укладеним між ПриватБанк і клієнтом ОСОБА_5 , а також виписку за договором за період 12.08.2019 - 07.06.2023.

У 2 стовпчику 1 графи Розрахунку заборгованості «Кількість днів, за які нарахована заборгованість за відсотками, пенею, комісією» стверджується, що станом на 12.08.2019 року (тобто на день укладання кредитного договору) за відповідачкою обліковується 19 днів заборгованості. Тоді як у відповідності до 2 стовпчику 2 графи Розрахунку заборгованості стверджується, що станом на 31.08.2029 року за відповідачкою обліковується вже 1 день заборгованості. Ідентичне наведено у всьому розрахунку заборгованості.

Отже, на думку сторони відповідача, розрахунок заборгованості містить математичні похибки, є неточним і не може відображати реальну суму заборгованості.

Також, надавши виписку за договором, позивач не надав жодних інших первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт видачі кредиту відповідачці та наявність заборгованості у заявленій сумі.

Згідно п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджено постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 і розроблено відповідно до Законів України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність", "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та основних принципів міжнародних стандартів фінансової звітності, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п. 61 цього Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Проте надана позивачем виписка не відповідає вимогам вказаного положення, а саме в ній не зазначено номер особового рахунку, код банку, в якому відкрито рахунок, суму вхідного залишку за рахунком, номер документа, суму оборотів за дебетом і кредитом рахунку, суму вихідного залишку.

Отже така виписка є не достовірним доказом, адже оформлена з порушенням вищевказаного Положення, є неточною, викликає сумніви щодо наявності фактів (обставин), які входять до предмета доказування.

Також звертає увагу, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи - така правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом.

За висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 13.06.2018 у справі № 755/93844/15-ц, саме позивач повинен довести, серед іншого, факт видачі кредиту.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 539/1582/16-ц Верховний Суд, погоджуючись з відмовою у задоволенні позову про стягнення заборгованості, зазначив таке: «Частиною другою статті 64 ЦПК України 2004 року письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. На вимогу судів першої та апеляційної інстанцій позивачем не надано, первинних документів, які б підтверджували розмір кредитних коштів, наданих відповідачу».

Отже, виключно первинними бухгалтерськими документами може підтверджуватись факт видачі кредиту та сума заборгованості.

Вважає, що доводи позивача про те, що відповідачу видано кредит, не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, нарахування позивачем процентів є незаконним.

За цих підстав просить відмовити в задоволенні позову банку та покласти судові витрати на позивача.

В свою чергу, представником АТ КБ «ПриватБанк» була надана відповідь на відзив, в якій банк проти тверджень відповідача та її представника заперечує.

Позивач вважає, що оскільки відповідачем не заявлялося клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, відповідна експертиза не проводилася, то твердження про виконання підпису у договорі не нею, а іншою особою, є недоведеними.

Звертає увагу, що кредитний договір недійсним не визнаний. Банком були надані суду докази щодо наявності заборгованості за договором (розрахунок заборгованості), які відповідачем не спростовані. Відповідачем не доведено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа.

Наголошує на тому, що підписання стилусом на планшеті регламентовано Постановою НБУ № 151 від 13.12.2019 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України", відповідно до якої власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою, - це цифровий власноручний підпис.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України цифровий підпис - це аналог власноручного підпису, а за визначенням Закону України "Про електронні довірчі послуги" цифровий підпис - це електронні дані, що додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис, при цьому такі дані мають бути унікальними та однозначно пов`язаними із підписувачем і не пов`язаними з жодною іншою особою.

При здійсненні клієнтом власноручного підпису на планшеті не використовувались ніякі електронні дані в якості аналогів власноручного підпису, натомість було вчинено саме власноручний підпис, але на електронному документі на екрані сенсорного пристрою.

Таким чином, враховуючи, що підпис вчинено власноручно без використання будь-яких додаткових даних в якості аналогу, то такий підпис не може вважатись електронним підписом лише на тій підставі, що він вчинений на екрані планшету.

Теж саме зазначено у п. 1 Положення, що розроблено відповідно до Цивільного кодексу України, Законів України "Про Національний банк України", "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" і визначає порядок застосування особливого виду власноручного підпису - цифрового власноручного підпису клієнтами банків - фізичними особами під час підписання документів. Це Положення є актом цивільного законодавства, дія якого поширюється на відносини, що виникають між клієнтами банку та банками під час здійснення банківської діяльності та отримання банківських послуг.

Вказаною вище постановою у п. 6 передбачено, що цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису, а згідно з п. 7 використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком і клієнтом.

Таким чином, власноручний підпис на планшеті є особливим видом власноручного підпису, внаслідок чого не може бути аналогом власноручного підпису, яким відповідно до визначення є електронний підпис, а тому для його вчинення не потрібна попередня згода щодо його використання.

Також звертає увагу, що анкета-заява була підписана 12.08.2019, тобто до затвердження вищевказаної Постанови НБУ, проте до затвердження вказаної постанови не існувало ніяких заборон щодо використання власноручного підпису на електронних документах. Відповідно до чинного законодавства та Конституції в України діє принцип свободи: «дозволено все, що не заборонено законом». Відповідно до п. 1 Положення воно визначає порядок застосування особливого виду власноручного підпису, а не вводить його.

Відзначає, що відповідач особистим підписом в анкеті-заяви засвідчила правильність та актуальність внесених даних. Більш того, серія і номер паспорта, копія якого міститься у матеріалах справи, співпадає з номером і серією паспорта клієнта, зазначеного в анкеті-заяві. Тому твердження Відповідача щодо не ідентифікації клієнта є безпідставними.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов).

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що, підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву, клієнти приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua), складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах.

Таким чином між банком і позичальником укладений договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору в такій формі не суперечить законодавству України.

На підставі заяви, що разом з Умовами та Правилами, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова картка, яку отримала відповідач, та вказаний нею мобільний телефон.

Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль.

Позичальник не звертала до банку з приводу неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона була обізнана про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить підписання договору, користування кредитними грошовими та погашення кредиту, які вона здійснювала. Як доказ підтвердження виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.

Банком було надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є підписання сторонами кредитного договору.

Враховуючи, що законодавством не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, то з наданої копія анкети-заяви від 12.08.2019 чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, висловлена згода на укладення договору та бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна" та особистим підписом засвідчено: «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку».

Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з тарифів обслуговування кредитних карток "Універсальна", з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку в розмірі 3,6%, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо.

Тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Із розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Наголошує, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок ненаданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися.

Посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду вважає безпідставними, оскільки вони не стосуються справ з використанням кредитних карт.

Згідно з випискою по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача на те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування, не має прийматися судом до уваги.

На даний час відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала.

Враховуючи викладене, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

На відповідь на відзив, яка подана банком, представником відповідача були надані заперечення, в яких зазначає, що позивач нехтує нормами матеріального права та практикою Верховного Суду.

Вважає, що позивачем не надано доказів укладення кредитного договору в письмовій формі. Позивач помилково прирівнює до підписання кредитного договору у письмовій формі підписання заяви за допомогою стилусу на планшеті. Проте жодних доказів підписання саме відповідачкою у такий спосіб заяви не надано.

Крім того, вважає, що твердження представника позивача про правомірність такого підписання та прирівняння підпису на планшеті до власноручного підпису є безпідставними, оскільки заява підписана 12.08.2019, а Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України було затверджено Постановою Правління Національного банку України від 13.12.2019. Зазначене виключає застосування цього Положення до правовідносин, що склалися раніше 12.08.2019.

На думку представника відповідача, позивачем не доведено, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складають Договір про надання банківських послуг.

Наполягає на тому, що Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифи, які долучені позивачем у якості додатку до позовної заяви, не містять підпису відповідача.

Отже, докази того, що відповідач надала згоду з такими Умовами та Правилами та Тарифи, про які стверджує позивач, у матеріалах справи відсутні. Як і відсутні докази того, що така заява разом з Умовами та Правилами та Тарифами є документами, які складають кредитний договір

Матеріали справи не містять достовірних доказів, якими підтверджувалася б видача відповідачу кредиту та сума заборгованості в розмірі 30 973,07 грн.

З огляду на вищенаведене, наполягає на відмові в задоволенні позову банку.

В судове засідання з`явився представник відповідача - адвокат Дрозд Р.Ю., який позов не визнав з підстав, раніше викладених ним у процесуальних документах по суті справи, а також надав аналогічні пояснення та просив відмовити в задоволенні позову банку.

Натомість цього представником позивача були надіслані письмові пояснення, аналогічні раніше викладеній позиції, в яких просить позов банку задовольнити в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що 12 серпня 2019 року відповідачем ОСОБА_2 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

На підставі цієї заяви відповідачу 12.08.2019 був відкритий рахунок та видано кредитну картку НОМЕР_2 типу «Універсальна» терміном дії 07/23, на яку 28.05.2021 року встановлений кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн., який 14.12.2021 року збільшений до 25 000 грн.

На підтвердження укладення кредитного договору та його умов банк надав копію паперової анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.08.2019, яка підписана власноручно відповідачкою.

Також банком надана копія заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 12.08.2019, яка містить підпис відповідача, виконаний стилусом на електронному пристрої.

Крім того, банком надано копію інформації про умови кредитування від 12.08.2019, яка також була підписана відповідачем стилусом.

Зокрема, із даної заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 12.08.2019 вбачається, що відповідач була ознайомлена з умовами кредитування у ПриватБанку, в тому числі встановленою процентною ставкою за кредитом для карт «Універсальна» - 43,2 % річних, для карт «Універсальна Gold - 42,0 % річних.

Також відповідачу було роз`яснено право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування».

В пункті 1.4 підписаної Заяви сторони погодили порядок повернення кредиту, в тому числі шляхом договірного списання з рахунку клієнта за рахунок кредитного ліміту процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, а також шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу у розмірі 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня - 10% від заборгованості; у разі прострочення з 181-го дня - 100 % заборгованості.

З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором убачається, що станом на 28 травня 2023 року банк нарахував відповідачу заборгованість у загальному розмірі 30 973 грн. 07 коп., з яких: 24900 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом та 6072 грн. 72 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

У своєму позові банк посилається на те, що, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодилася з умовами та правилами кредитування та тарифами, встановленими банком, підтвердивши, що така заява складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

В свою чергу, відповідач заперечує укладення кредитного договору між нею і банком та дання їй кредиту на умовах, зазначених у позовній заяві.

При вирішенні спору між сторонами, суд виходить із того, що згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У частині 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За загальним правилом відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд вважає доведеним, що між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого вона отримана кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну банківську картку, користування яким підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку.

Зокрема з наданої виписки по рахунку вбачається, що відповідач регулярно користувалася наданим їй кредитним лімітом, в тому числі до січні 2022 року самостійно здійснювала погашення використаного нею кредиту.

При цьому суд вважає, що твердження сторони відповідача про те, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку була підписана ОСОБА_5 , а не відповідачем - ОСОБА_2 , не спростовують факт укладення кредитного договору між сторонами з огляду на те, що всі інші особисті дані, зазначені у такій заяві (ідентифікаційний код, номер та серія паспорта тощо) належать відповідачу та, укладаючи кредитний договір, саме вона мала вірно зазначити свої особисті дані.

Факт отримання кредиту та користування кредитними коштами саме відповідачкою ОСОБА_2 підтверджується випискою по банківському рахунку, а саме здійсненням нею неодноразового зарахування грошових коштів на кредитну картку зі своєї іншої карки, виданої на ім`я « ОСОБА_6 », а також неодноразовим поповненням за рахунок кредитних коштів свого мобільного телефону « НОМЕР_3 », який зазначений як належний їй у процесуальних документах по суті цієї справи.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом із тим, заперечуючи факт підписання заяви про надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач та її представник клопотання про призначення по справі відповідної експертизи, в тому числі судової почеркознавчої експертизи, не заявляли.

Отже, у суду немає сумнівів щодо укладення кредитного договору саме відповідачкою.

Суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що заява про приєднання до умов та правил надання послуг була підписана 12.08.2019 до затвердження постановою НБУ від 13.12.2019 року № 151 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, не спростовує той факт, що відповідач була ознайомлена з умовами, на яких їй надавався кредит та погодилася з ними.

Суд звертає увагу, що у власноручно підписаній відповідачем 12.08.2019 Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку хоча й не було безпосередньо погоджено умови кредитування, в тому числі процентну ставку за кредитом, водночас відповідачем підтверджено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами банківських послуг складають договір про надання банківських послуг на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України, а також, що вона ознайомилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта, тарифами та отримала їх примірними в електронній формі шляхом власноручного підписання цифровим підписом. В разі використання нею електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання цієї анкети-заяви такий підпис прирівнюється до її власноручного підпису.

В даному випадку долучені банком до позовної заяви інформація про умови кредитування та заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, які були підписані відповідачем стилусом на планшеті, містять умови кредитування. Зокрема істотні умови договору «Кредитні картки», в яких визначено процентну ставку за кредитом, а також безпосередньо викладений зміст Умов та Правил надання банківських послуг.

Отже, суд вважає, що сторони узгодили істотні умови кредитного договору, підписуючи відповідну заяву, та відповідач погодилася зі всіма умовами та правилами кредитування, в тому числі розміром процентів за користування кредитними коштами.

Суд вважає, що в даному випадку до правовідносин сторін не підлягає застосуванню правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, на який посилається представник відповідача, щодо неможливості розцінювати витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як частину кредитного договору через те, що вони не містять підпису позичальника, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, оскільки обставини цієї справи не є релевантними з огляду на те, що в даному випадку відповідач ознайомилася зі змістом умов та правил банківських послуг, що підтверджується її підписом, виконаним стилусом.

Суд наголошує, що з урахуванням приписів статті 207 ЦК України слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Отже суд вважає доведеним, що 12 серпня 2019 року між сторонами був укладений кредитний договір. Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за вказаним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Суд також вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідає погодженим сторонами умовам кредитування, а також узгоджується із випискою по рахунку за період з 12.08.2019 по 07.06.2023.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг від 12.08.2019 року в розмірі 30973 (тридцять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн. 07 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24900 грн. 35 коп. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6072 грн. 72 коп.

Крім того, при зверненні до суду банком був сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі.

В свою чергу, витрати понесенні відповідачем, покладають на неї та відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 12.08.2019 року в розмірі 30973 (тридцять тисяч дев`ятсот сімдесят три) грн. 07 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24900 грн. 35 коп. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6072 грн. 72 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Наталія Марченко