Провадження № 2/932/599/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кудрявцевої Т.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя.

В судове засідання 18 червня 2024 учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У наданій суду 18 червня 2024 року заяві позивач ОСОБА_2 просила розглянути її позов без її участі, зазначила, що заявлені позовні вимоги у даній справі з урахуванням поданих збільшень (уточнень) підтримала, просила їх задовольнити.

18 червня 2024 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Кудрявцевої Т.О. від розгляду даної цивільної справи. У даній заяві ОСОБА_1 просив розглянути дану заяву без його участі та без участі його представника, якого він не уповноважує приймати участь у судовому засіданні 18 червня 2024 року.

Зважаючи на те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, а саме 18 червня 2024 року, тобто у день, на який призначено судове засідання у даній справі, відповідно до приписів ч.3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає дану справу.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України дане судове засідання проводиться судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву про відвід судді, ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 200/11038/19, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (ч.2).

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (ч.3).

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 ЦПК України передбачена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі (ч.1). Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення (ч.2). Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції (ч.3). Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції (ч.4). Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі (ч.5). Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Частиною 1 ст. 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.2 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч.3).

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу (ч.4). Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (ч.5).

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 4 ст. 40 ЦПК України передбачено, якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються (ч.5).

Відповідно до ч.7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У відповідності до ч.9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.11).

Частиною 1 ст. 41 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

У відповідності до положень п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно із оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В п.105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 24 липня 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири, поділ майна подружжя та визнання права власності.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 26 липня 2019 року для розгляду даної справи була визначена суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В., якою ухвалою від 09 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 24 березня 2020 року за № 121 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2020 року справу передано для розгляду судді Литвиненку І.Ю., який ухвалою від 25 березня 2020 року залишив позовну заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків; ухвалою судді від 17 червня 2020 року визначено про розгляд справи в порядку загального провадження, призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 26 червня 2020 року ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третьої особи.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 16 вересня 2020 року за № 333 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 вересня 2020 року для розгляду даної справи було визначено суддю Яковлева Д.О., який ухвалою від 24 вересня 2020 року прийняв справу до свого провадження та призначив проведення підготовчого засідання.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 11 травня 2021 року № 215 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 травня 2021 року для розгляду даної справи визначено суддю Кудрявцеву Т.О.

Ухвалою від 01 червня 2021 року суддею Кудрявцевою Т.О. прийнято дану цивільну справу до свого провадження, визначено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справа призначена до розгляду по суті.

Заява про відвід обгрунтована ОСОБА_1 тим, що у нього є всі підстави вважати, що суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О. не може розглядати справу № 200/11038/19, так як існують об`єктивні обставини, що викликають сумнів в неупередженості судді при розгляді справи, що може призвести до винесення незаконного рішення у справ. Він вважає, що суддя Кудрявцева Т.О. не може брати участь у розгляді даної справи і підлягає відводу, оскільки з її сторони спостерігається та відбулось необ`єктивне відношення до нього - ОСОБА_1 як учасника у іншій цивільній справі № 932/5152/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання та по якій відбулось порушення: міжнародних зобов`язань, визначених частиною першою статті 8, стаття 21, частиною першою статті 24, ст. 55 Конституції України та Міжнародним пактом про громадські і політичні права 1966 року, щодо рівності усіх людей перед законом і забезпечення права без будь-якої дискримінації на рівний захист законом (абзац перший статті 26), ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо справедливого розгляду справи, з ігноруванням та без застосування при прийнятті рішення встановлених норм матеріального і процесуального права у тому числі з підстав ігнорування висновків Верховного Суду, викладених у постановах з аналогічних питань, що послугувало до вкрай негативних наслідків для нього, оскільки шляхом стягнення надмірної (несправедливої) суми грошових коштів у сумі 1 865 676,80 грн. на користь іншого часника тим самим вчинено заведення його - пенсіонера із мінімальною пенсією у дуже скрутне становище та доведення до банкрутства.

Заявник також вказує на те, що суддею Кудрявцевою Т.О. було проігноровано по справі № 932/5122/22 його заяву про перегляд заочного рішення, розгляд справи вчинявся без належного повідомлення його як учасника справи, повністю було проігноровано норми процесуального права щодо загальних строків позовної давності, здійснено неприйняття його контрозрахунку стягуємої заборгованості, який було здійснено з помилками та було повністю проігноровано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду у порушення вимог ст. 263 ЦПК України. Як наслідок, він був вимушений звернутись за захистом своїх прав із апеляційною скаргою до Дніпровського апеляційного суду на рішення у справі № 932/5152/22.

Дійсно, в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, у якій судом під головуванням судді Кудрявцевої Т.О. було ухвалено заочне рішення про задоволення позову, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційні збитки, заподіяні простроченням виконання грошового зобов`язання за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі № 200/14579/13-ц від 13.01.2014 року у розмірі 1 652 952 гривні 45 коп. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 212 724 грн. 35 коп., а всього 1 865 676 грн. 80 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді Кудрявцевої Т.О. було поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2023 року, ухваленого у цивільній справі № 932/5152/22, заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2023 року, ухваленого у цивільній справі № 932/5152/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання залишена без задоволення.

Суд вважає, що наведені ОСОБА_1 в заяві про відвід обставини, які, на його думку, є підставою для задоволення відводу судді Кудрявцевої Т.О., не можуть оцінюватись як сумнів у неупередженості судді в межах розгляду даної цивільної справи № 200/11038/19 у розумінні приписів ст. 36 ЦПК України та не можуть бути підставою для відводу саме у даній справі.

Вказана заява про відвід посилань на існування обставин, визначених ст. 36 ЦПК України, як підстав для відводу судді від розгляду саме цієї цивільної справи № 200/11038/19 не містить. Натомість заява про відвід містить посилання заявника на обставини розгляду судом іншої цивільної справи - № 932/5152/22, яка містить інший предмет спору, та зі змісту цих посилань вбачається незгода ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями судді в цій справі - №932/5152/22, що відповідно до положень ч.4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Зважаючи на викладене, наведені заявником ОСОБА_1 в заяві про відвід вищевказані обставини не можуть оцінюватись як сумнів у неупередженості судді в межах розгляду саме даної цивільної справи № 200/11038/19 та в розумінні положень ст. 36 ЦПК України не можуть бути підставою для відводу від розгляду даної справи. Оскільки наявних доказів упередженості судді при розгляді даної цивільної справи не надано, суд приходить до висновку, що дана заява про відвід є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36-40, 260, 261 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кудрявцева