Справа № 587/3128/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., представника заявниці ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особа: Степанівська селищна рада Сумського району Сумської області, приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Степаненко Тетяна Іванівна про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці адвокат Мазурова К. Д. звернулася до суду з вказаною заявою та заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , бабуся ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. До спадкового майна входить земельна ділянка загальною площею 1,855 га, що розташована на території Гружчанської сільської ради Конотопського району Сумської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВСА №119187 Р №1-233 від 20 квітня 2005 року. За життя ОСОБА_3 заповіт не посвідчувався. Спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 є онука ОСОБА_4 . Спадкоємців за законом попередніх черг після ОСОБА_3 немає. Син спадкодавиці ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 у зв`язку з тяжким захворюванням проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Причиною смерті ОСОБА_3 була ракова інтоксикація. Відповідно до довідки виконкому Степанівської селищної ради №2181 від 21 вересня 2007 року зазначено, що ОСОБА_6 (мати заявниці), ОСОБА_5 (син померлої та батько заявниці) та сама заявниця проживали без реєстрації у АДРЕСА_1 . Тобто, фактично на момент смерті спадкодавиця проживала разом із заявницею та її батьком (сином померлої). Звернувшись до приватного нотаріуса СРНО Степаненко Т. І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3 , нотаріусом було роз`яснено, що задля оформлення спадкових прав необхідно встановити факт сумісного проживання разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за місцем проживання бабусі ОСОБА_3 не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавицею, встановлення такого факту необхідне для вирішення спадкових прав. А тому представник заявниці просить суд встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 разом з бабусею ОСОБА_3 на дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з батьком ОСОБА_5 на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця в судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заявниці в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, від селищного голови надійшла заява, в якій просить розглянути справу без участі представника, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.

Від приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Степаненко Т. І. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є онукою ОСОБА_3 , що підтверджується копією паспорта громадянки України, виданого на ім`я ОСОБА_2 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 (а.с. 5,8-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Степанівка, Сумського району Сумської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 23 (а.с. 7). Причиною смерті ОСОБА_3 є ракова інтоксикація, що підтверджується довідкою про причину смерті (а.с. 16).

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме земельну ділянку загальною площею 1,855 га, що розташована на території Гружчанської сільської ради Конотопського району Сумської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВСА №119187 Р №1-233 від 20 квітня 2005 року (кадастровий номер :03:004:0386, :03:004:0388) (а.с. 12-13).

На усне звернення ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т. І. їй було надано роз`яснення щодо порядку оформлення спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 28).

Відповідно до довідки Степанівської селищної ради Сумського району № 2181 від 21 вересня 2007 року, виданої ОСОБА_6 (матері заявниці), 1963 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вона має такий склад сім`ї: ОСОБА_5 чоловік; ОСОБА_4 донька; ОСОБА_8 мати. Сім`я проживає за вищевказаною адресою без реєстрації (а.с. 15).

Згідно з довідкою Сумського обласного онкологічного диспансеру від 24 травня 2007 року ОСОБА_3 у зв`язку з тяжким захворюванням тимчасово проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , актовий запис № 106 (а.с. 11).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78605387 від 03 жовтня 2024 року спадкова справа після померлої ОСОБА_3 не заводилась (а.с. 29).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №78605407 від 03 жовтня 2024 року вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався (а.с. 30-35).

Свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є матір`ю заявниці, працює в Обласному клінічно-медичному центрі з небезпечних захворювань, у судовому засіданні пояснила, що всією сім`єю були зареєстровані по АДРЕСА_2 , але фактично проживали по АДРЕСА_1 . У 2006 році з Конотопського району вони забрали матір чоловіка, оскільки вона хворіла. Вона лікувалась в онкодиспансері і у 2007 році померла в АДРЕСА_1 , в цьому селі вона і похована. На момент смерті свекрухи у будинку проживала вона, її чоловік, донька, її мати та її син.

Свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є жінкою хрещеного батька заявниці, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Із сім`єю заявниці перебуває в дружніх стосунках. Пояснила, що десь у 2006 році батьки заявниці забрали до себе проживати матір батька заявниці, оскільки вона тяжко хворіла. До того вона проживала в Конотопському районі. ОСОБА_3 проживала зі своїм сином і його сім`єю по вул. Л. Українки, номер будинку не пам`ятає. Їх сім`я складалася із заявниці, її матері і батька, брата і двох бабусь. На цей час в цьому будинку проживає ОСОБА_6 і на вихідні до неї приїжджає заявниця, оскільки працює в Тростянці. Чи зареєстровані вони в будинку, їй не відомо, мабуть ні, бо будинок недобудований.

Свідок ОСОБА_10 є хрещеним батьком заявниці. Приблизно у 2006 році ОСОБА_5 (батько заявниці) забрав проживати до себе свою матір, яка до того часу проживала у Конотопському районі, оскільки вона дуже хворіла. Вся їх сім`я проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Влітку 2007 року ОСОБА_3 померла, на день її смерті з нею проживала родина у складі заявниці, її матері і батька, її брата та двох бабусь (мати батька та мати матері), чи вони були зареєстровані за цією адресою, йому не відомо.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК).

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, законодавець в означеній ситуації висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13).

Підпунктом 4.11 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

Відповідно до п.п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 175/2730/20 (провадження № 61-19265св21).

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом відмовлено заявниці в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз`яснено порядок оформлення спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а також зазначено про необхідність звернутися до суду щодо встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У зв`язку з тим, що заявниця була зареєстрована за адресою іншою, ніж спадкодавиця, тому не могла довести факт спільного проживання з бабусею та батьком на день їх смерті з метою оформлення в подальшому спадщини в іншому порядку, ніж судовому, через те звернулась до суду за захистом своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Отже, відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що факт реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою, ніж місце проживання й реєстрації спадкодавця, не має правового значення у таких спірних правовідносинах. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17.

В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17, зазначено, що тлумачення статті 29 ЦК України у поєднанні зі статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII, дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц.

Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суд повинен досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з бабусею та батьком на момент їх смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому спір про встановлення вказаного факту відсутній.

За таких обставин зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на доведеність факту сумісного проживання ОСОБА_2 разом з бабусею ОСОБА_3 на дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з батьком ОСОБА_5 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для задоволення заявлених вимог заявниці.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1264 ЦК України,ст. 3 СК України, ст.ст. 10-13, 81, 89, 263-265, 315-319 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з бабусею ОСОБА_3 на дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з батьком ОСОБА_5 на дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 06 грудня 2024 року.

Суддя І. Г. Вортоломей