Справа № 604/906/24
Провадження № 2/604/322/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Підволочиської територіальної громади, в особі Підволочиської селищної ради (юридична адреса: вул. Шептицького, 4А, сел. Підволочиськ, Тернопільський район, Тернопільська область) про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Драус О.О., що здійснює представництво інтересів на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1080001 від 20 червня 2024 року, звернулася до суду з позовом до Підволочиської територіальної громади, в особі Підволочиської селищної ради, в порядку загального позовного провадження, з дотриманням вимог про підсудність, про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , загальною площею 85,4 м.кв, житловою площею 52,3 м.кв., що належить йому як члену колгоспного двору. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28 лютого 1992 року, жилий будинок із належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, який складається із трьох членів. Згідно із довідкою архівного відділу Тернопільської райдержадімністрації від 16 травня 2023 року №452,453, по документах архівного фонду Галущинська сільська рада у господарських книгах села Галущинці станом на 15 квітня 1991 року значиться господарство ОСОБА_3 - голова двору, разом із ним проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Отже, кожен із них був членом колгоспного двору та має право власності на 1/3 частку зазначеного будинковолодіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 . Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2018 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та на 1/3 частку належну їй як члену колгоспного двору. Також, цим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/3 частка вказаного будинковолодіння. АДРЕСА_3 переіменовано на АДРЕСА_2 .

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2024 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2024 року закрито підготовче провадження у цій справі та справу призначено до судового розгляду.

Представник відповідача Підволочиської територіальної громади, в особі Підволочиської селищної ради у підготовче судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно з якою просять справу розглянути без їх участі, проти позову не заперечують.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Драус О.О. подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задоволити.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з відсутністю заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Галущинці Тернопільського району Тернопільської області, що вбачається із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 23 квітня 1999 року Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області. Як вбачається із копії довідки ДПІ йому присвоєно ідентифікаційний номер .

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 18 січня 2024 року, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 18 грудня 1960 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як вбачається із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28 лютого 1992 року, жилий будинок із належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, який складається із трьох членів.

Відповідно до довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна №202 та інформації №203, виданих БТІ Підволочиського району 23 травня 2023 року, житловий будинок АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 , свідоцтво про право власності видане 28 лютого 1992 року.

Згідно із довідкою архівного відділу Тернопільської райдержадімністрації від 16 травня 2023 року №452, по документах архівного фонду Галущинська сільська рада у господарських книгах села Галущинці станом на 15 квітня 1991 року значиться господарство ОСОБА_3 - голова двору, разом із ним проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 17 серпня 2017 року, актовий запис №140.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2018 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та на 1/3 частку належну їй як члену колгоспного двору.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 12 січня 2022 року.

Згідно із довідкою, виданою виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 09 січня 2024 року №3, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_2 та проживала сама.

ІНФОРМАЦІЯ_4 БТІ Підволочиського району на будинок садибного типу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , виготовлено технічний паспорт, в якому зазначено його технічні характеристики: житлова площа 85,4 м.кв., житлова площа 52,3 м.кв, нежитлова площа 33,1 м.кв., кількість кімнат - 3.

Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів.

Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, членами якого були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а отже кожному із них належало по 1/3 частці вказаного житлового будинку. У зв`язку із наведеним, позивач, ОСОБА_1 , просить суд визнати за ним право власності на належну йому як члену колгоспного двору 1/3 частку вказаного житлового будинку.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , яка належить йому як члену колгоспного двору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 9, 10, 77, 79, 80, 89, 211, 223, 247, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Підволочиської територіальної громади, в особі Підволочиської селищної ради (юридична адреса: вул. Шептицького, 4А, сел. Підволочиськ, Тернопільський район, Тернопільська область) про визнання права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 85,4 кв.м., житловою площею - 52,3 кв.м., яка належить йому як члену колгоспного двору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сидорак Г.Б.