Провадження № 2/686/6864/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 грудня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Дем`янова Ю.М.,

за участі: секретаря судового засідання - Ткаченко Л.Г.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Палінчака А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до російської федерації, в особі уряду російської федерації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду 30.09.2024 надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до російської федерації, в особі уряду російської федерації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначено про те, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та усього майна, що знаходилось у квартирі, а також нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначає позивачка, з 24.02.2022 по теперішній час російська федерація продовжує повномасштабне вторгнення на територію України. Частина території України, зокрема, м. Торецьк Донецької області перебуває в зоні бойових дій.

В місті зруйновано велика кількість житлових будинків, об`єктів інфраструктури, більшість з яких не підлягає відновленню.

Через руйнування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , позивач втратила можливість користуватись квартирою та майном, яке в ній знаходилось та нежитловим приміщенням, яке їй належить на праві власності.

Починаючи з 01.04.2008 по 12.04.2022 ОСОБА_1 проживала у квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Починаючи з 24.02.2022 до дати евакуації позивач перебувала в укритті у зв`язку з масовими авіаційними ударами, ракетними та артилерійськими обстрілами.

Після авіаударів та артилерійських обстрілів, квартира позивача була зруйнована та стала непридатною для проживання, знищено меблі та побутову техніку, а також не підлягає відновленню.

Згідно із довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованою на сайті Фонду державного майна від 19.09.2024 № 201-08454743, оціночна вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складає 146923,28 гривень.

Згідно із довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованою на сайті Фонду державного майна від 24.09.2024 № 201-08464504, оціночна вартість к нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , складає 158604,05 гривень.

Вказану майнову відповідачка просить відшкодувати на її користь з російської федерації, як відповідача у справі.

Окрім того, позивачкою заявлено вимогу про відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 1500000 грн.

Так, ОСОБА_1 вказує, що окрім майнової шкоди, неправомірними діями відповідача їй було завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які призвели до негативних змін у її житті, що мали наслідком настання негативних психотравматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, фіксованість на негативних переживаннях за своє майбутнє, невпевненість у собі, тривога.

Позивачка вважає, що причинена шкода є порушенням її законних прав та інтересів і, відповідно, причиною звернення ОСОБА_1 за захистом своїх прав до суду.

Представник позивачки - адвокат Палінчак А.О., у судову засіданні надав пояснення в обґрунтування позову аналогічні викладеним у самій позовній заяві та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 05.11.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог.

04.11.2024 до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до справи.

Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Ухвалою суду від 05.12.2024 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , а також нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором дарування квартири зареєстрований в реєстрі за №2-1756 від 16.08.2012, Витягом про державну реєстрацію права від 29.08.2012 №35319624, Витягом з Державного реєстру речових прав від 26.06.2024 № 384466196, Витягом з Державного реєстру речових прав від 26.06.2024 № 384422782.

З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.

Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія російської федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).

Третя фаза збройної агресії російської федерації розпочалася 27 серпня 2014року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.

24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії російської федерації проти України - повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.

З 24 лютого 2022 року та по теперішній час російська федерація продовжує повномасштабне вторгнення на територію України. Частина території України, зокрема територія Бахмутського району, включно із селищем Північне, де знаходилось нерухоме майно позивачки, та містом Торецьк, перебуває в зоні бойових дій.

В місті зруйновано велика кількість житлових будинків, об`єктів інфраструктури, більшість з яких не підлягає відновленню. Вказане підтверджується долученими до матеріалів справи фотоматеріалами.

Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованою на сайті Фонду державного майна від 19.09.2024 № 201-08454743, оціночна вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 складає 146923,28 гривень.

Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованою на сайті Фонду державного майна від 24.09.2024 № 201-08464504, оціночна вартість к нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_3 , приміщення 63 складає 158604,05 гривень.

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як передбачено частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В силу статті 5Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію (частини п`ята та дев`ята).

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1167 ЦК необхідно довести такі факти: а) протиправність діяння її заподіювача; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно статті 2 Женевської конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949 року, Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше. Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни.

Відповідно до статті 4 вказаної Конвенції, особами, що перебуває під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами якої вони є.

Згідно статті 91 Додаткового протоколу І від 08.06.1977, сторона, що перебуває у конфлікті й порушує положення цієї Конвенції, або цього Протоколу, повинна відшкодувати завдані збитки, якщо для цього є підстави. Вона несе відповідальність за всі дії, що вчиняються особами, які входять до складу її збройних сил.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи.

За загальним правилом шкода, завдана фізичним та юридичним особам внаслідок військової агресії російської федерації та тимчасової окупації суверенної території України відшкодовується російською федерацією (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі 635/6172/17).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

На переконання суду в матеріалах справи міститься достатньо доказів про те, що внаслідок військової агресії російської федерації та тимчасової окупації суверенної території України ОСОБА_1 завдано майнової шкоди знищенням її майна, а саме квартири на суму 146923,28 та нежитлового приміщення на суму 158604,05. Вартість знищеного майна доведене перед судом у встановленому законом порядку.

Вказані обставини дозволяють суду прийти до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до російської федерації у цій частині.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Верховний Суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, звернув увагу, що право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечувати своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Пунктом 9 указаної постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Перед судом доведено, що внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача, позивачці було завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які призвели до негативних змін у її житті, що мали наслідком настання негативних психотравматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, фіксованість на негативних переживаннях за своє майбутнє, невпевненість у собі, тривогу.

Окрім того, ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, оскільки вона залишилась без власного житла та речей, через що знаходиться у стані постійного стресу та нервозності.

Враховуючи вищезазначене, позивачка оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 1500000 гривень.

Зважаючи на обставини розглянутої справи, суд приходить до висновку, що така сума є необхідною та достатньою компенсацією за душевні страждання, що сталися з вини відповідача, а тому в цій частині поданий позов підлягає до задоволення.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення відповідачем її прав у вказаній справі, а тому позов ОСОБА_1 до російської федерації, в особі уряду російської федерації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Розподіл судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 при подані позовної заяви судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки позов ОСОБА_1 до російської федерації задоволено повністю, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у повному розмірі, а саме у сумі 18055,27 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 89, 141, 223, 258-268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 11, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до держави російська федерація, в особі уряду російської федерації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) майнову шкоду, у розмірі 146 923, 28 гривень (сто сорок шість тисяч дев`ятсот двадцять три гривні двадцять вісім копійок).

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) майнову шкоду, у розмірі 158 604, 05 гривень (сто п`ятдесят вісім тисяч шістсот чотири гривні п`ять копійок).

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду, у розмірі 1 500 000 гривень (один мільйон п`ятсот тисяч гривень).

Стягнути з держави російська федерація на користь держави Україна судовий збір у сумі 18055,27 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: російська федерація, в особі уряду російської федерації, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 05.12.2024.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ