Справа № 758/1980/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика Андрія Павловича, ОСОБА_2 , треті особи Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання електронних торгів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2020 позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Танащука М.В. звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ДП «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чижика А.П., ОСОБА_2 , треті особи АТ «Райффайзен Банк Аваль», Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання електронних торгів недійсними.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.10.2019 він випадково на вебсайті ДП «СЕТАМ» дізнався про протокол №438284 про проведення електронних торгів по лоту №375411. Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 18.10.2019 було проведено електронні торги з реалізації предмета іпотеки, яким є належна йому однокімнатна квартира, загальною площею 27,56 кв.м, розташована за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, 12.11.2019 через свого представника позивач дізнався про наявність виконавчого провадження НОМЕР_5, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чижиком А.П. на підставі заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Позивач вважає, що проведені електронні торги не відповідають нормам чинного законодавства України та підлягають визнанню недійсними, оскільки приватним виконавцем та організатором електронних торгів, які фактично є продавцями за договором купівлі-продажу майна, не дотримано всіх імперативних норм чинного законодавства, що регулюють порядок та спосіб реалізації арештованого виконавцем нерухомого майна боржника, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон, тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 (далі - Порядок).

Так, згідно зі ст. 57 Закону виконавцю надано право самостійно визначити вартість майна боржника лише у разі, якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна. Тобто, виконавець зобов`язаний надіслати сторонам виконавчого провадження постанову про арешт конкретного майна боржника. Постанова про арешт майна боржника, а саме, квартири за адресою АДРЕСА_1 була винесена приватним виконавцем 15.01.2019. Також приватним виконавцем було сформовано супровідний лист від 15.01.2019 за НОМЕР_5, зі змісту якого вбачається, що приватний виконавець Чижик А.П., керуючись статтею 28 Закону, направляє для виконання та до відома постанову від 15.01.2019, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №758/4447/15-ц від 18.04.2018, що видав Подільський районний суд м. Києва. У зазначеному супровідному листі також вказано, що до нього додається додаток на 1 аркуші. Однак, доказів поштового надіслання вказаної постанови із супровідним листом сторонам виконавчого провадження - АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 матеріали виконавчого провадження не містять, що не дало можливості сторонам виконавчого провадження досягнути згоди щодо вартості майна та порушило їхні права загалом та права боржника, зокрема, щодо оцінки майна за найвищою ціною.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Керуючись вказаною нормою Закону, приватний виконавець 19.04.2019 виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для здійснення оцінки описаного та арештованого майна боржника, а саме, квартири за адресою АДРЕСА_1 . Також приватним виконавцем було сформовано супровідний лист від 19.04.2019 за НОМЕР_5 без зазначення додатків до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Тобто, виконавцю Законом надано виключний перелік способів доведення до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, винесених ним постанов та інших документів, а саме: шляхом поштового відправлення або доставка кур`єром. Разом із цим, матеріали виконавчого провадження не містять ані доказів поштового надіслання, ані доказів кур`єрської доставки зазначеного супровідного листа без додатків суб`єкту оціночної діяльності та сторонам виконавчого провадження.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. 31.07.2019 приватним виконавцем було складено та надіслано повідомлення про результати проведеної експертної оцінки лише боржнику та лише за адресою АДРЕСА_2 . Доказів надіслання повідомлення боржнику та стягувачу матеріали виконавчого провадження не містять.

Отже, приватним виконавцем встановлена ціна предмету іпотеки - квартири за адресою АДРЕСА_1 з порушенням норм Закону, чим порушено права позивача на оскарження оцінки з метою реалізації арештованого нерухомого майна за більшою ціною для погашення більшої суми заборгованості за кредитним договором.

Крім того, як зазначено у пункті 1 розділу ІІ Порядку, датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Порядку організатор здійснює внесення до системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані:

- повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по-батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця;

- номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень;

- повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб;

- форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною);

- вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на вебсайті);

- ??найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні;

- ??відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу III цього Порядку);

- місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача);

- відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса);

- ??відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек);

- ??вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»;

- реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів;

- адресу офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця;

- фото- та/або відеоматеріали;

- кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті.

Вказана норма не дає можливості подвійного тлумачення її змісту, що означає, що заявка вважається сформованою відповідно до вказаної норми Порядку лише у тому випадку, коли вона містить всі необхідні реквізити.

Разом із цим, всупереч вказаним вище вимогам Порядку сформована приватним виконавцем Чижиком А.П. заявка не містить: номеру посвідчення приватного виконавця; інформації, яка зазначена в технічній документації щодо квартири за адресою АДРЕСА_1 ; телефону та електронної адреси зберігача майна; відомостей з Державного реєстру іпотек; фото- та відеоматеріалів, оскільки фотографії, які ДП «СЕТАМ» розмістило на своєму вебсайті як фото квартири, не відображають майно, яке виставлено на торги.

Крім того, згідно з п. 3 Розділу ІІ Порядку заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» - копія акту опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Однак, як вбачається зі змісту заявки, до неї приватним виконавцем не додано жодного з вище перелічених документів, що знову ж таки свідчить про складання заявки з порушенням вимог нормативно-правових документів.

Крім того, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №44941468 від 18.11.2019 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 проживає малолітня дитина позивача - ОСОБА_3 , 2008 року народження, що свідчить про необхідність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію спірної квартири, який повинен був отримати приватний виконавець та надати його ДП «СЕТАМ».

Таким чином, оскільки сформована приватним виконавцем Чижиком А.П. заявка на реалізацію арештованого майна не містить всіх необхідних зазначених вище реквізитів, позивач стверджує, що реалізація майна боржника на електронних торгах була здійснена на підставі недостатніх документів та недостовірної інформації, а приватний виконавець, передавши спірне майно на реалізацію, грубо проігнорував норми чинного законодавства, які регулюють порядок та спосіб реалізації арештованого майна боржника, усвідомлюючи неповноту заповнення ним заявки та ненадання всіх передбачених чинним законодавством документів до неї.

В обґрунтування позову позивач також вказує на порушення порядку проведення електронних торгів, допущені з боку ДП «СЕТАМ».

Зокрема, він стверджує, що ДП «СЕТАМ» було порушено п. 4 Розділу ІІ Порядку, який передбачає, що організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Вказані вимоги ДП «СЕТАМ» дотримані не були, оскільки ним не було взято до уваги неповноту заповнення заявки на реалізацію арештованого майна та не повідомлено про це приватного виконавця.

Крім того, всупереч пп. 2 п. 5 розділу ІІ Порядку ДП «СЕТАМ» не було взято до уваги відсутність усіх необхідних реквізитів в інформаційному повідомленні про електронні торги, які були призначені на 18.10.2019, а саме:

- у вкладці інформаційного повідомлення «Характеристика лоту» зазначено: розмір житлової площі будинку, квартири, кв.м - 16,56 (хоча згідно з технічною документацією, яка була надана приватному виконавцю КП Київської міської ради «Київське міське БТІ», розмір житлового приміщення становить - 16,5 кв.м);

- інформація про допоміжні, підсобні приміщення та споруди - кухня - 5,55 кв.м (хоча згідно з технічною документацією - 5,5 кв.м); вбиральня - 1,85 кв.м (хоча згідно з технічною документацією такого приміщення з такою квадратурою в спірній квартирі не існує); коридор - 3,60 кв.м (хоча згідно з технічною документацією - 3,5 кв.м); балкон - 3,76 кв.м (хоча згідно з технічною документацією - 1,1 кв.м).

Отже, ДП «СЕТАМ» виставило на торги нерухоме майно позивача, вказавши недостовірну інформацію про нього.

Крім того, як вбачається із листа ДП «СЕТАМ» №3754/20515-12-19/12 від 04.12.2019, підприємство повідомило, що ним було направлено виконавцю, іпотекодержателю та іпотекодавцю лист №10433/17-18-19 від 25.09.2019, у якому повідомлялося про реєстраційний номер лота, відомості про предмет іпотеки, дату та час проведення електронних торгів, початкову ціну продажу майна. Однак доказів поштового відправлення вказаного листа ДП «СЕТАМ» надано не було, що може свідчити лише про те, що він в дійсності не направлявся.

Отже, ДП «СЕТАМ» було порушено порядок проведення електронних торгів в частині повідомлення позивача про електронні торги, які були призначені та проведені 18.10.2019.

Крім того, листом №3154/20515-12-19/12 від 04.12.2019 ДП «СЕТАМ» повідомило, що протокол електронних торгів, які були проведені 18.10.2019, був отриманий від переможця 25.10.2019 за вх. №18305-12-19 та надав на підтвердження отримання протоколу витяг з журналу вхідної кореспонденції 2019.

Однак, вказує позивач, журнал вхідної кореспонденції не є належним доказом отримання від переможця електронних торгів підписаного ним протоколу.

Таким чином, позивач вважає, що електронні торги, які відбулися 18.10.2019, повинні бути визнані недійсними, оскільки відповідачами не було дотримано норм при оформленні результатів електронних торгів, а саме: протокол електронних торгів взагалі не надсилався переможцем електронних торгів організатору електронних торгів - ДП «СЕТАМ», що свідчить про невиконання переможцем торгів вимог Порядку, пов`язаних із оформленням результатів електронних торгів, наслідком чого є позбавлення статусу переможця та визнання торгів такими, що не відбулися.

Також позивач вказує на те, що він, як іпотекодавець, станом на дату написання даного позову підписаний протокол про проведення 18.10.2019 електронних торгів так і не отримав.

Зі змісту листа №3754/20515-12-19/12 від 04.12.2019 також вбачається, що ДП «СЕТАМ» надіслало протокол електронних торгів, які були проведені 18.10.2019, приватному виконавцю 28.10.2019 рекомендованим листом, що підтверджується витягом із журналу реєстрації протоколів 2019, тоді як згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (в редакції, чинній на дату надіслання) належним доказом поштового надіслання будь-якої поштової кореспонденції є розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (п. 2 Правил).

При цьому, матеріали виконавчого провадження НОМЕР_5 містять інформацію про те, що приватний виконавець лише 04.02.2020 отримав від ДП «СЕТАМ» супровідний лист з доданим до нього оригіналом протоколу електронних торгів (який надіслано ДП «СЕТАМ» лише 23.01.2020, що вбачається з поштового штампу на конверті та підтверджується кутовим штампом з вхідним номером 88 на супровідному листі. Більше того, отриманий приватним виконавцем оригінал протоколу не підписано з боку переможця ОСОБА_2 (Відповідача 3), а з боку ДП «СЕТАМ» підписано невідомою особою без зазначення її посади, що свідчить про неналежне оформлення результатів електронних торгів відповідачами.

Крім того, позивач вказує на те, що протоколом електронних торгів від 18.10.2019 переможцю торгів надано строк для сплати вартості товару до 01.11.2019, тобто не десять календарних днів, а 13 календарних днів, що є грубим порушенням п. 2 Розділу VII Порядку. Навіть якщо припустити, що наданий переможцю торгів строк для розрахунку за придбане ним на торгах майно є законним, то все одно переможець розрахувався з порушенням встановленого строку, оскільки випискою від 04.11.2019 по рахунку приватного виконавця вбачається, що Відповідач 3 розрахувався за придбане ним на торгах майно 01.11.2019, хоча повинен був зробити це до 01.11.2019.

Крім того, згідно з п. 2 Розділу VII Порядку протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки відповідно до вимог статті 47 Закону України «Про іпотеку» та не пізніше наступного робочого дня надсилає його організатору.

Однак, всупереч вказаній нормі приватний виконавець станом на дату написання позовної заяви акт про реалізацію предмета іпотеки не склав.

Із урахуванням наведеного, позивач вказує на те, що з огляду на вказані вище численні грубі порушення як з боку ДП «СЕТАМ» - порядку проведення торгів, так і з боку приватного виконавця - порядку оформлення результатів торгів, електронні торги, які відбулися 18.10.2019 з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме, квартири за адресою АДРЕСА_1 , які за своєю юридичною природою є договором купівлі-продажу та оформлені у вигляді протоколу електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки, повинні бути визнані судом недійсними.

Окремо в обґрунтування позову позивач посилається на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким передбачено, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, підпадає під вимоги вказаного Закону, оскільки: вона є предметом іпотеки за договором іпотеки від 12.06.2008; вона є єдиним житлом боржника та членів його родини; загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м та становить 27,56 кв.м; у боржника відсутнє інше нерухоме житлове майно, що підтверджується інформаційною довідкою №152625554 від 15.01.2019, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження та отримана на запит приватного виконавця Чижика А.П.

Відповідно до п. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Таким чином, під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» приватний виконавець Чижик А.П. не мав права примусово звертати стягнення на вказане нерухоме майно, яке належить позивачу.

Із зазначених підстав позивач звернувся до суду із даним позовом та просить:

- визнати недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме, квартири за адресою АДРЕСА_1 , які відбулися 18.10.2019;

- скасувати протокол електронних торгів №438284 від 18.10.2019 з реалізації вказаного арештованого нерухомого майна та акт про реалізацію предмета іпотеки;

- стягнути з ДП «СЕТАМ», приватного виконавця Чижика А.П. та ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2020 головуючим суддею у справі було визначено ОСОБА_4 .

Одночасно із поданням позовної заяви представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій він просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири за адресою АДРЕСА_1 до закінчення розгляду даної цивільної справи;

- заборони виконавчим органам сільської, селищної або міської ради, сільському голові (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, знімати з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованих там осіб.

Відповідно до протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 14.02.2020 вказану заяву передано у провадження судді ОСОБА_4

Ухвалою суду від 17.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 17.07.2020 у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

25.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Відповідача 1 - ДП «СЕТАМ», у якому зазначено про невизнання позову із наступних підстав.

Державним підприємством «СЕТАМ» було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна предмету іпотеки, яким є однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , за номером лоту №375411.

Торги відбулись 18.10.2019 із визначенням переможця - учасника №17, про що було складено протокол №438284.

Електронні торги з реалізації вищезазначеного майна відбулись відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 (далі - Порядок).

Так, наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 ДП «СЕТАМ» уповноважене на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим цим наказом.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Порядку організатор здійснює внесення до системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Розділу ІІ Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Разом з цим, одним із способів захисту порушеного права згідно з ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Поряд з тим, умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, зокрема, щодо порядку виявлення майна, його опису та арешту, передбачено Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012.

Приписами статей 48, 56 та 61 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

З аналізу положень вищенаведених нормативно-правових актів слідує, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Нормативно-правовим актом, який встановлює порядок та правила проведення прилюдних торгів, є Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016.

Тобто, для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна.

На вказане також звернув увагу Верховний Суд у постановах від 13.03.2018 у справі №911/494/17 та від 14.03.2018 у справі №910/1454/17.

Разом із цим, позовна заява про визнання електронних торгів недійсними в основному зводиться до незгоди позивача з діями приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чижика А.П., які не стосуються правил проведення електронних торгів та мають самостійний порядок оскарження.

Так, позивач висловлює свою незгоду з діями виконавця в частині надіслання постанови про відкриття провадження у справі, постанови про арешт майна боржника, оцінки майна з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Також позивач вказує на те, що приватним виконавцем не було зазначено у заявці номер свого посвідчення.

Однак позивач не пояснює та не доводить належними та допустимими доказами, яким чином відсутність номеру посвідчення порушила його права та вплинула на результат оскаржуваних торгів.

Крім того, позивач зазначає, що заявка приватного виконавця Чижика А.П. не містить інформації, яка зазначена у технічній документації.

Однак це не відповідає дійсності, оскільки до заявки приватного виконавця було долучено план поверху, на якому розташована квартира, а також внутрішні обміри та розрахунки прощі. Телефон та адреса зберігача майна була зазначена у заявці приватного виконавця, а саме: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_1 . Відомості з Державного реєстру іпотек також було додано до заявки приватного виконавця.

Крім того, ДП «СЕТАМ» було опубліковано оголошення про майно - однокімнатна квартира АДРЕСА_3 на підставі заявки. Характеристика лоту містить інформацію із заявки приватного виконавця. При цьому, перевіряти її на достовірність організатор торгів не уповноважений.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Така ж норма закріплена і в Розділі VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 «Особливості реалізації окремих видів майна».

На виконання вимог вказаних нормативно-правових актів ДП «СЕТАМ» було опубліковано відповідні повідомлення про реалізацію предмета іпотеки за лотом №375411 у двох місцевих засобах масової інформації, а саме: в газеті «Метро» №74 від 26.09.2019 та в газеті «Вісті» №176 від 02.10.2019.

Повідомлення іпотекодавцю, іпотекодержателю та державному виконавцю про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, в якому вказано про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна, ДП «СЕТАМ» здійснюється шляхом направлення відповідних листів простим поштовим відправленням, оскільки Порядком не встановлено обов`язку надсилати таке повідомлення рекомендованим листом.

Із урахуванням наведеного, ДП «СЕТАМ» було направлено позивачу повідомлення про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна за лотом №375411 листом №10433/17-18-19 від 25.09.2019, що підтверджується витягом з таблиці обліку вихідної кореспонденції ДП «СЕТАМ» за 2019 рік.

Отже, ДП «СЕТАМ» було здійснено усі необхідні, передбачені законодавством дії з розміщення оголошень про торги у друкованих засобах масової інформації та повідомлення іпотекодавця про дату, час торгів та початкову ціну лоту.

При цьому представник відповідача посилається на позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 13.04.2016 справі №6-298815, згідно з якою сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Щодо строку розрахунку переможцем торгів за лот у відзиві Відповідача 1 зазначено наступне.

Відповідно до пункту першого розділу Х Порядку на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку:

- зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між ціною продажу придбаного лота і сумою винагороди за організацію та проведення електронних торгів за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця);

- сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок організатора, визнається частиною оплати переможем приданого ним на електронних торгах майна та розподіляється організатором відповідно до пункту 2 розділу ІІІ цього Порядку;

- різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди за організацію та проведення електронних торгів перераховується переможцем на рахунок організатора у разі, якщо майно реалізовано за ціною, вищою від стартової;

- у разі проведення електронних торгів у порядку, визначеному пунктом 1 розділу VII цього Порядку, сума винагороди за організацію та проведення електронних торгів перераховується переможцем на рахунок організатора.

При перерахуванні коштів за придбане майно переможець зобов`язаний зазначати в розрахунковому документі номер лота, за яким здійснюється оплата.

У разі, якщо кошти за придбане на електронних торгах майно надійшли з порушенням строків, встановлених абзацом першим цього пункту, або переможцем здійснено неповний розрахунок за придбане майно, кошти підлягають поверненню протягом семи робочих днів з дня їх зарахування на рахунок.

Згідно з постановою Правління НБУ №580 від 29.09.2009 «банківський день» (banking day) - це робочий день, протягом якого банк здійснює банківські операції. У системі електронних платежів Національного банку України банківський день позначається календарною датою як проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов`язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електронних платежів Національного банку України, за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків (філій) у територіальному управлінні на ту саму дату.

Таким чином, оскільки оскаржувані торги відбулись 18.10.2019, десятим банківським (робочим) днем з дати проведення торгів, а отже, і останнім днем для стати коштів переможцем торгів було 01.11.2019.

Тобто, порядок реалізації арештованого майна в частині розрахунку за лот переможцем торгів порушено не було.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що протокол проведення електронних торгів було надіслано ОСОБА_1 листом №9444/17-14-19 від 28.10.2019, що підтверджується витягом з журналу реєстрації протоколів за 2019 рік. При цьому, вимог щодо надсилання копії протоколу рекомендованим чи цінним листом Порядком не передбачено.

З огляду на наведене, доводи позивача, наведені у позовній заяві, є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про порушення при проведенні торгів вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у відзиві ДП «СЕТАМ» зазначено наступне.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. було передано Державному підприємству «СЕТАМ» на реалізацію однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Разом з цим, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до нього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

15.01.2019 приватним виконавцем Чижиком А.П. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_5 з виконання виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва від 20.09.2017 у справі №758/4447/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Положеннями частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) ???боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З наведеного вбачається, що перелік підстав, за яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, є вичерпним.

Приватним виконавцем Чижиком А.П. було направлено на адресу ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна.

Розділом 7 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 46 цього Закону передбачено черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями ст. 51 Закону №1404 визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за цієї норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону №1404 допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного судового рішення.

Положеннями ст. 51 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, то норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачають підстав для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

Разом з тим, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

З наведеного вбачається, що прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження та призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні не суперечать вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з урахуванням сутності поняття «звернення стягнення на майно боржника».

При цьому, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняються дії інших законів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачений перелік дій, які може чи зобов`язаний вчиняти державний/приватний виконавець, крім тих дій, які безпосередньо пов`язані зі зверненням стягнення на майно боржника відчуженням.

Що стосується доводів позивача, про те, що реалізована квартира використовувалася ним як місце постійного проживання, то відповідач вказує на їх недоведеність, оскільки на їх підтвердження позивачем не надано відповідних доказів.

З огляду на наведене, Відповідач 1 вказує на те, що реалізоване майно не підпадає під дію мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У відзиві ДП «СЕТАМ» також заявлено вимогу про застосування строку позовної давності.

В обґрунтування такої заяви представник відповідача стверджує про порушення позивачем передбаченого статтею 48 Закону України «Про іпотеку», який підлягає застосуванню у даному випадку, тримісячного строку для оскарження прилюдних торгів у судовому порядку, оскільки оскаржувані торги відбулися 18.10.2019, тоді як позовну заяву подано до суду 14.02.2020.

06.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення від АТ «Райффайзен Банк Аваль», у яких представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність.

У поясненнях, зокрема, зазначено, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) приватного виконавця підлягають оскарженню в порядку, визначеному Законом №606-XIV (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, статтями 55, 85 цього Закону). Отже, для дій приватного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, передбачено самостійний спосіб оскарження. Такі дії не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

10.03.2021 представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій він просив до закінчення розгляду даної справи накласти арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 головуючим у справі визначено суддю Рибалку Ю.В., оскільки згідно з рішенням Вищої ради правосуддя №798/0/15/-21 від 08.04.2021 ОСОБА_4 звільнено з посади судді Подільського районного суду м. Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку.

09.06.2021 на адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чижика А.П. надійшли копії матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_5.

Ухвалою суду від 11.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, що надійшла до суду 10.03.2021.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2024 головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О., оскільки на підставі наказу №4/02-02 від 11.01.2024 суддю Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області Рибалку Ю.В. відраховано зі штату Подільського районного суду м. Києва.

Ухвалою суду від 30.01.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Водночас, до початку судового засідання, 25.07.2024 представником позивача та представником третьої особи «Райффайзен Банк Аваль» подано заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи, суд також враховує, що у судовому засіданні 21.03.2024 судом було заслухано пояснення представника позивача Танащука М.В. , відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль» Дьоміної Н.Ю.

У подальшому усіма учасниками справи подано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, ураховуючи наявні в матеріалах справи заяви сторін та третіх осіб по суті справи, а також подані ними заяви про розгляд справи без їхньої участі, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, із урахуванням усних пояснень учасників справи, наданих в ході судового розгляду, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та визначено відповідно до них наступні правовідносини.

20.09.2017 Подільським районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі №758/4447/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача шляхом розірвання кредитного договору.

Вказаним рішенням первісний позов задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № від 27.03.2008, станом на 13.03.2015 в сумі 31 963,71 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 690 929,45 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.05.2019 рішення суду залишено без змін.

На виконання рішення суду 18.04.2016 Подільським районним судом міста Києва видано відповідні виконавчі листи.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. від 15.01.2019 відкрито виконавче провадження НОМЕР_5 із примусового виконання виконавчого листа №758/4447/15-ц, виданого Подільським районним судом міста Києва 18.04.2018, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у сумі 690 929,45 грн.

Боржником за вказаним виконавчим листом є ОСОБА_1 .

В рамках виконавчого провадження було здійснено реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронних торгів на ДП «СЕТАМ».

Електронний аукціон щодо продажу вказаної квартири (лот №375411) було проведено 18.10.2019.

За результатами проведених електронних торгів переможцем торгів було визнано учасника № НОМЕР_2 , яким є ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом проведення електронних торгів №438284 від 18.10.2019.

Вказані обставини також підтверджуються копіями матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_5, наданими до суду приватним виконавцем Чижиком А.П., серед яких, зокрема, міститься акт приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чижика А.П. про реалізацію предмета іпотеки на електронних торгах від 05.02.2020.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (який набрав чинності з 05.10.2016) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016.

Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через вебсайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 у справі №668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі №6-1884цс15, від 25.11.2015 у справі №6-1749цс15, від 13.04.2016 у справі №6-2988цс15, від 29.06.2016 у справах №6-370цс16 та №6-547цс16.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.09.2020 у справі №372/3161/18, які враховуються судом при вирішенні даного спору у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Встановивши наведені вище обставини справи, суд доходить висновку, що сукупність наведених вище обставин позивачем під час розгляду справи не доведено, зокрема, ним не надано належних і допустимих доказів, що зазначені ним порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів.

Так, значна частина доводів позивача зводиться до порушень, допущених приватним виконавцем Чижиком А.П. в межах виконавчого провадження НОМЕР_5, що передували безпосередній реалізації майна, зокрема, щодо неправомірності дій виконавця в частині надсилання ним учасникам виконавчого провадження постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт та оцінку майна.

Разом із цим, такі твердження позивача не можуть братись до уваги під час розгляду судом справи за позовом про визнання електронних торгів недійсними, оскільки надання оцінки діям органів державної влади, у тому числі діям приватного виконавця під час виконання ним службових обов`язків, належить до компетенції суду, який видав виконавчий лист, у межах скарги на дії виконавця або до адміністративного суду, в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 14.03.2018 у справі №660/612/16-ц, у якій, зокрема, зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Решта доводів позивача також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, із наданих ДП «СЕТАМ» доказів, долучених до відзиву, встановлено, що до заявки приватного виконавця було долучено план поверху, на якому розташована квартира, а також внутрішні обміри та розрахунки прощі. Телефон та адреса зберігача майна була зазначена у заявці приватного виконавця, а саме: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_1 . Відомості з Державного реєстру іпотек також було додано до заявки приватного виконавця.

Крім того, ДП «СЕТАМ» було опубліковано оголошення про майно - однокімнатна квартира АДРЕСА_3 на підставі заявки. Характеристика лоту містить інформацію із заявки приватного виконавця.

При цьому, суд враховує, що положеннями законодавства, яке регулює порядок проведення електронних торгів, на передбачено обов`язку організатора таких торгів перевіряти заявку на реалізацію майна на предмет її достовірності.

Крім того, на виконання вимог ч. 3, ч. 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», який підлягав застосуванню у даному випадку, оскільки предметом продажу був предмет іпотеки, а також згідно з положеннями Розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 «Особливості реалізації окремих видів майна» (далі - Порядок), ДП «СЕТАМ» було опубліковано відповідні повідомлення про реалізацію предмета іпотеки за лотом №375411 у двох місцевих засобах масової інформації, а саме: в газеті «Метро» №74 від 26.09.2019 та в газеті «Вісті» «176 від 02.10.2019.

Також, ДП «СЕТАМ» було направлено позивачу повідомлення про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна за лотом №375411 листом №10433/17-18-19 від 25.09.2019, що підтверджується витягом з таблиці обліку вихідної кореспонденції ДП «СЕТАМ» за 2019 рік.

Направлення такого повідомлення іпотекодавцю, іпотекодержателю та державному виконавцю шляхом направлення відповідних листів простим поштовим відправленням цілком відповідає вимогам Порядку.

Із урахуванням наведеного суд вважає обґрунтованими доводи відповідача ДП «СЕТАМ» про те, що ним було здійснено усі необхідні, передбачені законодавством дії з розміщення оголошень про торги у друкованих засобах масової інформації та повідомлення іпотекодавця про дату, час торгів та початкову ціну лоту, а тому доводи позивача у цій частині є недоведеними.

Решта доводів позивача, наведених в обґрунтування позову, також не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Зокрема, позивачем не доведено, що оплата вартості придбаного майна була здійснена переможцем торгів поза межами встановленого законом строку, оскільки, як встановлено судом, оплата вартості придбаного майна була проведена 01.11.2019, що, із урахуванням роз`яснень, наданих Національним банком України у постанові Правління №580 від 29.09.2009, було останнім днем для здійснення такої оплати.

Не доведено позивачем і того факту, що продана на торгах квартира була його єдиним місцем проживання.

Вказана обставина, зокрема, спростовується і матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_5, у яких міститься лист КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» №м-380 від 20.11.2019, згідно з яким за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 .

Крім того, не заслуговують на увагу суду у твердження позивача про те, що продаж майна на торгах був проведений всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки реалізація майна боржника ОСОБА_1 здійснювалася в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, а нормами вказаного Закону не передбачено зупинення дії інших законів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачений перелік дій, які може чи зобов`язаний вчиняти державний/приватний виконавець, крім тих дій, які безпосередньо пов`язані зі зверненням стягнення на майно боржника відчуженням.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що реалізація майна боржника ОСОБА_1 на електронних торгах 18.10.2019 була проведена з істотними порушеннями вимог законодавства та внаслідок такого продажу було порушено права і законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині у зв`язку з їх недоведеністю.

Крім того, враховуючи те, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними не тільки електронних торгів із реалізації арештованої квартири, але й протоколу про проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки, суд вважає вірним при вирішенні даного спору врахувати й наступну позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2023 у справі №233/4365/18.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі №469/1044/17), від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі №922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справах №334/3161/17 (пункт 55) і №200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі №916/964/19 (пункт 7.3), від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі №766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі №643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі №143/591/20 (пункт 8.31), від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 (пункт 21), від 09.02.2022 у справі №910/6939/20 (пункт 11.87), від 22.02.2022 у справі №761/36873/18 (пункт 9.21), від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (пункт 56), від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14.12.2022 у справі №477/2330/18 (пункт 55)).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (пункт 63), від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 у справі №908/976/190 (пункти 5.6, 5.9)). Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (пункт 63), від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (пункт 50), від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 (пункт 94), від 20.10.2021 у справі №9901/554/19 (пункт 19), від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 у справі №908/976/190 (пункт 5.6), від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц (пункт 44)). Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 76), від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 (пункт 6.56), від 25.01.2022 у справі №143/591/20 (пункт 8.46), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 155)).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01.07.2021 у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі №766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі №750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц (пункти 4, 36)).

Таким чином, суду належить, зокрема, вирішити, чи є належними й ефективними у спірних правовідносинах вимоги про визнання недійсними протоколу й акта про проведені електронні торги.

Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що реалізація майна, зокрема, майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 (пункти 6.17-6.18) та від 07.07.2020 у справі №438/610/14-ц (пункти 38-39), від 06.07.2022 у справі №914/2618/16 (пункт 32), від 28.09.2022 у справі №483/448/20 (пункт 9.66)).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (постанови від 05.06.2018 у справі №910/856/17 (пункти 40-41), від 07.07.2020 у справі №438/610/14-ц (пункт 56)).

Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 (пункт 104), від 28.09.2022 у справі №483/448/20 (пункт 9.66)).

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що вимоги позивача про визнання недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів №438284 від 18.10.2019 та акту про реалізацію предмета іпотеки від 05.02.2020 є неналежними та неефективними, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні вказаних позовних вимог у зв`язку з неефективним способом захисту, обраним позивачем.

Разом із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України). Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга цієї статті у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Велика Палата Верховного Суду раніше виснувала, що право на витребування майна з незаконного володіння може мати як власник, так і законний користувач майна (постанови від 14.12.2022 у справі №461/12525/15-ц (пункт 95), від 18.04.2023 у справі №357/8277/19).

Метою позову про витребування майна з чужого володіння є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку позбавлення власника його нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно (див. близькі за змістом висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц (пункт 89), від 07.11.2018 у справах № 488/5027/14-ц (пункт 95) та № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (пункти 114, 142), від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц (пункт 67), від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 (пункт 100), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 146), від 14.12.2021 у справі №344/16879/15-ц).

Рішення суду про витребування нерухомого майна на користь його власника із чужого володіння є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 146), від 06.07.2022 у справі №914/2618/16 (пункт 38)).

Якщо продавець продав товар, який належить іншій особі на праві власності, не маючи права його відчужувати, то покупець не набуває право власності на товар, крім випадків, коли власник не має права вимагати його повернення. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від такого набувача лише у випадках, встановлених частиною першою статті 388 ЦК України (з урахуванням винятків, визначених у частині другій цієї статті), тоді як у недобросовісного набувача чи у добросовісного, який набув майно безоплатно, власник має право його витребувати у всіх випадках (стаття 387, частина третя статті 388 ЦК України).

Тому, якщо позивач не був стороною договору-купівлі продажу, укладеного на електронних торгах, і, наприклад, вважає, що переможець торгів є недобросовісним та не набув право власності на придбане приміщення готелю, він може скористатися прямо визначеним законом для таких спірних правовідносин способом захисту права. Для застосування вимоги про витребування майна з чужого володіння немає потреби в оскарженні електронних торгів (відповідного правочину купівлі--продажу), складених на їх підставі протоколу й акта про проведені електронні торги чи викладеного в окремому документі договору купівлі-продажу (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №910/3907/18 (пункти 52, 57) і від 05.10.2021 у справі №910/18647/19 (пункт 9.32)).

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність набувача майна має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього. Якщо особа витребовує нерухоме майно, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів ЦК України, слід застосовувати припис пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №922/3537/17 (пункти 37), від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 (пункт 6.45), від 06.07.2022 у справі №914/2618/16 (пункт 53)).

Вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема, про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26.06.2019 у справі №669/927/16-ц (пункт 51), від 23.10.2019 у справі №922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 01.04.2020 у справі №610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 61), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 211), від 06.07.2022 у справі №914/2618/16 (пункт 55), від 21.09.2022 у справі №908/976/19 (пункт 5.66)).

Отже, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності даних про те, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, цей набувач, добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набуває відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №922/3537/17 (пункт 38), від 15.06.2021 у справі №922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 (пункт 6.46), від 06.07.2022 у справі №914/2618/16 (пункт 54)).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що придбання майна на публічних торгах не є запорукою добросовісності набувача. Тому питання про добросовісність чи недобросовісність покупця, який набув майно на торгах, слід оцінювати у кожному конкретному випадку окремо.

Підсумовуючи усе вищенаведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність, переконливість, достатність і взаємний зв`язок усіх доказів у справі в їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Із урахуванням наведеного вище висновку суду заява відповідача ДП «СЕТАМ» про застосування строку позовної давності у даній справі судом не вирішується.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що під час розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати по сплаті судового бору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Чижика Андрія Павловича, ОСОБА_2 , треті особи Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання електронних торгів недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне найменування сторін та третіх осіб по справі:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідачі:

- Державне підприємство «СЕТАМ», місцезнаходження: м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6, ;

- приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Чижик Андрій Павлович, місцезнаходження: АДРЕСА_6 ;

- ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

треті особи:

- Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», місцезнаходження: м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ;

- Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 14, .

Суддя О. О. Ковбасюк