Справа № 676/4885/24
Номер провадження 2/676/2173/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/4885/24 за позовом ОСОБА_1 , до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради,Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо приватизації житла, -

В С Т А Н О В И В :

18.07.2024 року позивачка звернулася з позовом до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо приватизації житла.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

13.08.2024 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено сторони.

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка представляє інтереси на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 13 від 11.01.2024 року вказує, що позивачка ОСОБА_1 з 1980 року проживає в квартирі АДРЕСА_1 . В жовтні 2023 року вона звернулася до відповідача з приводу приватизації квартири. Проте, відповідач їй відмовив, мотивуючи тим, що будинок в якому знаходиться квартира знаходиться на території Національного історико-архітектурного заповідника «Кам`янець». При цьому повідомили, що будинок не є пам`яткою архітектури і не занесений до Переліку об`єктів культурної спадщини. ОСОБА_1 , вважає такі дії неправомірними, тому звернулася до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує і просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 , яка діє за довіреністю від 17.11.2023 року надіслала суду клопотання, в якому просить в позові ОСОБА_1 відмовити, справу розглянути у відсутності представника виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши, та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що правом проживання в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 користується на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськвиконкому Хмельницької області від 17 вересня 1980 року № 179 «Про зміну особистих рахунків громадян, що проживають в будинках міської ради».

Крім того, згідно вказаного рішення, змінено особові рахунки громадянам, що проживають в будинках міської ради в тому числі і ОСОБА_4 ,(одинока) на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з однієї кімнати площею 12 кв. м, (особистий рахунок змінюється в зв`язку з смертю основного квартиронаймача

ОСОБА_5 ).

Прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » позивачка змінила у зв`язку із реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , актовий запис № 53 від 01.02.1985 року.

Назву, «вулиця Гоголя», змінено на «провулок Комендантський».

ОСОБА_1 , маючи не реалізоване право на приватизацію квартири, звернулася до Кам`янець-Подільської міської ради із заявою про приватизацію житла, однак виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради листом № С/1911/02-01 від 20 листопада 2023 року за підписом заступника міського голови ОСОБА_8 повідомила про відмову у приватизації житла на підставі того, що будинок за адресою АДРЕСА_3 знаходиться на території Національного історико-архітектурного заповідника «Кам`янець». Цим же листом повідомлено, що будинок за адресою АДРЕСА_3 не є пам`яткою архітектури і не занесений до Переліку об`єктів культурної спадщини, що перебувають під охороною держави та відноситься до рядової споруди, копія листа приєднана до матеріалів справи.

Відповідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та

іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на

повагу до житла.

Відповідно до ст. 9 ЖК України передбачено, що громадяни України мають право на приватизацію державного житлового фонду.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до Закону

України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, затвердженим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду»

приватизація державного житлового фонду (далі-приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ст. 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового

фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Частиною 2 ст. 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» визначені об`єкти, які не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних,

регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у

гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей ); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забруднених внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначений перелік є вичерпним.

Відповідно до ст. 3 Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових

умов.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового

фонду» передбачено, кожний громадянин України має право приватизувати займане

ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою

доплатою один раз.

У рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010 дано тлумачення розуміння ч. 5 ст. 5 Закону України « Про приватизацію державного

житлового фонду» та визначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково передано в одній чи кількох квартирах загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановленому санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла, у власність наймача і кожного члена сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду, весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств земельного фонду.

Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Відповідно до ст. 8 Закону України « Про приватизацію державного житлового

фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

У ст. 8 Закону « Про приватизацію державного житлового фонду» також визначено

такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сім`ї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сім`ї, за якими зберігається право на житло.

Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого

самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному

господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний

житловий фонд.

Законом України «Про приватизацію житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, що створюються державними органами виконавчої влади на місцях чи органами місцевого самоврядування, а також державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Таким чином, право відповідача визначати статус спірного майна не суперечить

нормам чинного законодавства і тому, відмова відповідача у приватизації квартири є неправомірною, оскільки розташування будинку

АДРЕСА_3 на території Національного історико-архітектурного заповідника «Кам`янець», не може бути законною підставою для відмови від приватизації, оскільки вказаний будинок не являється пам`яткою (об`єктом) культурної спадщини міста.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов підлягає задоволенню частково,так як відмова у приватизації не є неправомірною.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради здійснити дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 з 25.11.1994 року.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 вересня 2024 року.

Суддя Шевцова Л.М.

-