Справа № 750/6017/24
Провадження № 2/750/1388/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

26 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 9251037 від 07 листопада 2022 року в сумі 24901 грн.

Обґрунтовано позов тим, що 07 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9251037, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7400 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій. Укладаючи кредитний договір відповідач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» вчинили дії, визначені статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав вказаний договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» виконало умови договору та надало відповідачу кредит. 30 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 89-МЛ, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача за договором № 9251037 від 07 листопада 2022 року. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачем було підписано кредитний договір, Правила надання грошових коштів у позику, додаткові угоди, а також, що після укладення кредитного договору було видано кредит саме в сумі заявлених позовних вимог та відповідач був обізнаний про те, що перебуває у правовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Визначення сум у кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором. Розрахунки заборгованості, а також відомості щодо нарахування кредитних коштів та процентів, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним та укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві, а тому не є належними доказами існування боргу за вказаним кредитним договором. Крім того, положення пункту 1.5.1 кредитного договору про сплату комісії є нікчемними, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за надання кредиту в сумі 740 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Нарахована відповідачу заборгованість за процентами в сумі 16761 грн. є несправедливою у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації. Також, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази передання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» прав грошової вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Позивачем не дотримані вимоги норм права щодо здійснення факторингу, зокрема, направлення та вручення відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подало відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов у повному обсязі. Вказує, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, а укладення правочину між сторонами підтверджено належними та допустимими доказами. Так, без отримання листа на адресу електронної пошти або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитний договір не був би укладений. При укладенні кредитного договору відповідач підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правил надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідач передбачав усі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань за договором. Крім того, підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про його ознайомлення з правилами надання коштів у позику, оскільки ознайомлення із правилами передує укладенню договору. Також, всі документи, з якими відповідач був ознайомлений на момент укладення договору та погодився, розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною договору, і знаходяться в особистому кабінеті позичальника. Товариство не є банком, а тому не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників. Позивач надає послуги з кредитування фізичних осіб шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник у тексті анкети-заяви на отримання кредиту. На підтвердження здійснення господарської операції щодо кредитного договору позивачем надано платіжне доручення № 86464162 від 11 липня 2022 року про переказ коштів відповідачу. 30 січня 2023 року позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, у тому числі і до відповідача за кредитним договором. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первинного кредитора згідно із договором відступлення прав вимоги та жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Крім того, на час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже, таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Усі дії позивача є правомірними, оскільки позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за процентами та прострочену заборгованість за комісією.

Відповідач заперечення не подав.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, у відповіді на відзив просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд, керуючись основними засадами цивільного судочинства, серед яких, зокрема, є розумність строків розгляду справи, відмовив у його задоволенні, оскільки правові підстави, передбачені статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) для відкладення розгляду справи відсутні. При цьому, суд врахував, що відповідачем подано відзив на позов, в якому викладена його позиція щодо заявленого позову та взяв до уваги, що справа перебуває в провадженні суду з 26 квітня 2024 року, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а відповідно до норм процесуального законодавства суд відкладає розгляд справи в межах встановленого ЦПК України строку.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

07 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 9251037, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7400 грн. строком на 105 днів з 07 листопада 2022 року (дата надання кредиту), який складається із пільгового та поточного періодів (а.с. 8-13).

Пільговий період складає 15 днів з 07 листопада 2022 року, що настає з дати видачі кредиту та завершується 22 листопада 2022 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 20 лютого 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (пункти 1.3.1 та 1.3.2. договору).

Згідно із пунктом 1.4. договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу (22 листопада 2022 року - день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 20 лютого 2023 року (останнього дня строку кредитування).

У пунктах 1.5.1, 1.5.2., 1.5.3., 1.6. договору сторони погодили: комісію за надання кредиту в розмірі 740 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1665 грн., які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 19980 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду; тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до пункту 6.1. договору кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

У пункті 6.3. договору сторони погодили, що приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі Правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому.

Згідно з пунктами 2.2.1., 2.2.2. договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в пунктах 1.5.1.-1.5.3. договору, в один із термінів (дат), вказаних у пункті 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у пункті 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною у пункті 1.5.2. та на умовах, визначених пунктом 2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3 договору.

Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким укладено договір № 9251037 від 07 листопада 2022 року, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (а.с. 16).

У пункті 3.2.6. договору сторони домовилися, що товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

30 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 89-МЛ, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до боржників (а.с. 18-22).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан» грошові кошти (купівельну ціну), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжної інструкції № 69902 від 30 січня 2023 року (а.с. 23 на звороті).

Із копії витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 89-МЛ від 30 січня 2023 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором № 9251037 від 07 листопада 2022 року в сумі 24901 грн. (а.с. 25).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 Цивільного кодексу України).

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказаний вище договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач отримав грошові кошти в сумі, вказаній у договорі, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів в обумовлений строк за умовами договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим за розрахунком, наданим позивачем, утворилася заборгованість.

Так, згідно із копією виписки з особового рахунка за кредитним договором № 9251037 від 07 листопада 2022 року, наданої позивачем, заборгованість відповідача за вказаним договором становить 24901 грн., до якої входить: 7400 грн. прострочене тіло, 16761 грн. прострочені проценти, 740 грн. заборгованість за комісією (а.с. 19).

Із копії відомості Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 9251037 (а.с. 17) слідує, що нарахування процентів за користування кредитом здійснено за період з 07 листопада 2022 року до 29 січня 2023 року, тобто в межах строку кредитування, визначеного договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Також, згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту, яка і нарахована відповідачу за умовами договору.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується копією платіжного доручення № 86461162 від 07 листопада 2022 року (а.с. 15).

Доказів, які б спростовували зазначені обставини та розмір заборгованості, відповідач суду не надав.

За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив проценти за користування ними, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню, оскільки доказів, які б спростовували розмір заборгованості та підтверджували сплату коштів як позивачу, так і первісному кредитору, відповідач суду не надав.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів; ідентифікаційний код 35234236) заборгованість за договором про споживчий кредит № 9251037 від 07 листопада 2022 року в сумі 24901 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот одна грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2422 грн. 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя