Справа № 487/6152/23
Провадження № 2/487/530/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєві надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН», третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки з ОСОБА_2 в розмірі 500000 грн - моральної шкоди та суму у розмірі 17000 грн - судові витрати на правничу допомогу адвоката; з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» 92196 грн, з якої: 42120 грн - матеріальні витрати на поховання та 50076 грн - моральна шкода.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 22.07.2019 року о 08 год. 45 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , 1992 р.н. та пішохода ОСОБА_4 , 1995 р.н., який внаслідок цього загинув. Ці відомості зареєстровано в ЄРДР, номер кримінального провадження 0000383. Позивача визнано потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки вона є мамою загиблого. 29.12.2021 року кримінальне провадження закрито. Внаслідок кримінального правопорушення позивачу завдано моральну шкоду та майнову шкоду пов`язану з похованням сина в сумі 86997,00 грн. Моральну шкоду позивач оцінює в 500 000 грн. Цивільно-правова відповідальність водія була застрахована в ТзДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН», але на звернення позивача страхова компанія не виплатила страхове відшкодування. У зв`язку з тим, що судова практика зобов`язує позивача звернутися з вимогою відшкодування шкоди до страховика в межах страхового ліміту, тому розмір матеріального збитку в сумі 42120,00 грн - витрат на поховання. також відповідно до ст. 27 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50076,00 грн. Також позивач має моральне право вимагати з відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.

22 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року закрито провадження у справі в частині вимог до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН». Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого:

Судом встановлено, що 22 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000383 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 22.07.2019 близько 08:45 год. на перехресті вул. Карпенка та вул. Крилова у м. Миколаєві (в районі будинку №2), сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , 1992 р.н., скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1995 р.н., який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

22 березня 2021 слідчим СУ ГУНП України в Миколаївській області Пустовойт М.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000383.

02 серпня 2021 Центральним районним судом м. Миколаєва скасовано постанову слідчого від 22.03.2021 про закриття кримінального провадження № 0000383.

30 вересня 2021 слідчим СУ ГУНП України в Миколаївській області Одінцовим О.І. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000383 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

04 листопада 2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва скасовано постанову слідчого від 30.09.2021 про закриття кримінального провадження № 0000383.

29 грудня 2021 року слідчим СУ ГУНП України в Миколаївській області Одінцовим О.І. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000383 у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 , 1992 р.н. складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.(ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 26 квітня 2022 року №184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Також Верховний Суд виходить з того, що експлуатація транспортного засобу є діяльністю, що пов`язана із підвищеним ризиком невинуватого завдання шкоди іншим учасникам дорожнього руху, а також пішоходам. Водій автомобіля, розпочинаючи експлуатацію такого джерела підвищеної небезпеки, тим самим приймає на себе усі ризики, пов`язані зі здійсненням такої діяльності, а отже зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану його власними діями, навіть за відсутності вини у настанні негативних наслідків, якщо вони не викликані дією непереборної сили або настали в силу умислу потерпілого. (Постанова КЦС ВС від 21 квітня 2021 року, справа № 336/2892/18, провадження № 61-15830св19).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, у тому числі і моральну шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Однак, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання жодного разу не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав.

Судом не встановлено та відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому його відповідальність не виключається. Недоведення протилежного відповідачем та невстановлення судом окреслених винятків судом свідчить про існування безумовного обов`язку безпосереднього заподіювача шкоди відшкодувати її потерпілому у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» виплатила страхове відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 92 196 грн 21.11.2023 р.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦПК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Позивач ОСОБА_1 є мамою загиблого ОСОБА_4 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 ).

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи зібрані по справі докази, глибину душевних страждань позивача, завданою загибеллю сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Також, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 5000 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової допомоги від 07 вересня 2023 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія МК №855, копію посвідчення адвоката України.

Відповідно до умов Договору, гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

Однак позивачем не надано додаткової угоди, опису виконаних адвокатом робіт та послуг, акту приймання-передачі виконаної роботи, квитанції тощо, з яких можливо було б встановити обсяг та вартість наданих послуг.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 141, 259, 263-265, 352, 354-355, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 5000 грн.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2024 року

Суддя З.М.Сухаревич