РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/1982/24

Провадження № 22-ц/4815/810/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В Рівненський міський суд з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про відшкодування моральної шкоди звернувся ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради №66 від 08.03.2023 року у справі про адміністративне правопорушення, було безпідставно визнано винним та притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.

01.06.2023 Рівненський міський суд Рівненської області у справі №569/4851/23 вирішив: позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову №66 від 08.03.2023 року винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 182 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Внаслідок неправомірних дій відповідачів зазнав моральних страждань, відтак просив тягнути з виконавчого комітету Рівненської міської ради 8000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Виконавчого комітету Рівненської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнуто з Виконавчого комітету Рівненської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету цієї ради судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане вище рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим судом недооцінено в повному обсязі, по справедливості та співрозмірності моральні страждання, яких зазнав позивач з 17 лютого 2023 року до 01 червня 2023 року. Вказав, що внаслідок неправомірних дій було порушено нормальний спосіб життя, був вимушений докладати зусилля для захисту своїх прав, зазнав психологічного стресу та переживань, насмішок від сусідів та принижень.

В апеляційній скарзі Виконавчий комітет Рівненської міської ради просить вказане вище рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що викладені позивачем обставини не свідчать про протиправні рішення, дії чи бездіяльність відносно позивача саме Виконавчого комітету Рівненської міської ради. Крім того, згідно рішення суду від 01 червня 2023 року у справі №569/4851/23 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради відмовлено. Можливе порушення прав позивача іншими особами не може бути підставою для стягнення в Виконавчого комітету Рівненської міської ради моральної шкоди. Позивачем не надано доказів завдання йому Виконавчим комітетом Рівненської міської ради моральної шкоди та обґрунтованості зазначеного в позові розміру (8000 грн.).

За приписами ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17 лютого 2023 року лейтенантом поліції сектору ДОП відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Ткачуком М.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №858110 за ч.1 ст.182 КУпАП, відповідно до якого громадянин ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , протягом трьох місяців, перебуваючи у своїй квартирі, порушував тишу, а саме стукав по стіні молотком, чим порушував спокій громадян та вимоги ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.182 КУпАП.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу №66 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради від 08 березня 2023 року вбачається, що адміністративною комісією, було вирішено визнати громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.182 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Притягнути громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2023 року по справі №569/4851/23 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позов позивача задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №66 від 08 березня 2023 року винесену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.182 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. В задоволенні вимог до виконавчого комітету Рівненської міської ради відмовити.

Рішення суду набрало законної сили та ніким не оскаржувалося.

Вказаним судовим рішенням, зокрема встановлено, що «За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП є недоведеним, оскільки не підтверджений належними та достатніми доказами. Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення вимог ч.1 ст.182 КУпАП і, відповідно наявність адміністративного правопорушення…. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факту порушення позивачем ч.1 ст.182 КУпАП що свідчить про необґрунтованість постанови №66 у справі про адміністративне правопорушення від 08 березня 2023 року через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП.».

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Протиправна поведінка може виявлятися у прийнятті особою неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відповідальність настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто, відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє особу від відповідальності.

У той же час, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173, 1174 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Викладене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 виклала висновок про те, що … (застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування).

Як було встановлено судом, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2023 року по справі №569/4851/23 скасовано постанову №66 від 08 березня 2023 року винесену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.182 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

При цьому встановлено недоведеність факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вищезазначеним рішенням встановлено суттєве порушення процесуальних прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та недоведеність винуватості позивача у його вчиненні.

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18 жовтня 2022 року № 142 затверджено Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Рівненської міської ради.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Положення адміністративна комісія - це колегіальний орган, який утворюється при виконавчому комітеті Рівненської міської ради і діє відповідно до КУпАП, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», інших законодавчих і підзаконних актів та цього Положення.

Відповідно до пункту 2.4. Положення адміністративна комісія у своїй діяльності відповідальна й підзвітна перед Рівненською міською радою та її виконавчим комітетом.

Оскільки неправомірне притягнення до адміністративної відповідальності здійснене адміністративною комісією, яка утворена та діє при виконавчому комітеті, та не є самостійною юридичною особою, то колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про неналежний суб`єктний склад за вимогою про стягнення моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд приймає до уваги характер та обсяг заподіяних моральних страждань, їх тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих та суспільних стосунках позивача. При цьому, суд виходить із засад виваженості, розумності, співмірності та справедливості.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд в своїй постанові від 24 березня 2020 року по справі № 818/607/17 висловив правову позицію, відповідно до якої, порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам та завжди викликає в людини негативні емоції. Оцінка рівня негативних емоцій, що вказують на моральні страждання людини залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України).

Протиправна діяльність адміністративної комісії при виконкомі РМР встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, поза розумним сумнівом негативно вплинула на моральний стан позивача. При визначенні розміру моральної шкоди, колегія суддів, виходячи з засад розумності та справедливості оцінює моральну шкоду яка підлягає компенсації відповідачем у розмірі 1000 грн., дана сума є відповідною та достатньою грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану моральну шкоду позивачу.

До обґрунтованості такого ж розміру дійшов місцевий суд. Доводи апеляційних скарг позивача та відповідача вказаного розміру не спростовують, а зводяться до власної оцінки обставин та доказів.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.