Справа № 539/2945/24
Провадження № 2/539/1035/2024
07 жовтня 2024 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді Коваленко О.А.,
при секретарі судового засідання Ануфрієвій Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дуденок Оксана Олександрівна, до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дуденок О.О., звернувся до суду до відповідача ОСОБА_2 з позовом про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.03.2024 р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 15.01.2024 р. об 11.00 год. в м. Прилуках по вул. Вавілова останній керував транспортним засобом Mercedes Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , та поблизу будинку 24, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на автомобіль, що стояв позаду, - Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, було завдано матеріальної шкоди, чим порушив п.10.9 ПДР України, та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн.
В результаті ДТП йому було завдано збитків, розмір яких відповідно до проведеного автотоварознавчого дослідження № 023/24 від 21.05.2024 р. становить 2161,55 грн. Витрати за проведення цього дослідження складають 1700 грн.
Оскільки вина відповідача щодо пошкодження належного йому транспортного засобу встановлена судом, він має право отримати з останнього в зазначеному розмірі кошти для відновлення автомобіля та кошти, витрачені на проведення автотоварознавчого дослідження.
За таких обставин він вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2161,55 грн. та 1700 грн. за оплату автотоварознавчого дослідження. Також просить стягнути на його користь понесені судові витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач на виклики до суду не з`явився, за даними відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області інформація щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.
За таких обставин виклик відповідача здійснювався судом на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши доказив порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (арк.спр.21).
Згідно постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.03.2024 р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 15.01.2024 р. об 11.00 год. в м. Прилуках по вул. Вавілова останній керував транспортним засобом Mercedes Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , та поблизу будинку 24, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на автомобіль, що стояв позаду, - Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, було завдано матеріальної шкоди, чим порушив п.10.9 ПДР України, та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (арк.спр.5-7).
Проведеним автотоварознавчим дослідженням № 023/24 від 21.05.2024 р. підтверджується, що в результаті ДТП від 15.01.2024 р. автомобіль позивача отримав механічне пошкодження передньої правої сторони кузова, а вартість його відновлювального ремонту становить 2161,55 грн. (арк.спр.13-20).
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.
Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу завдану шкоду в розмірі 2161,55 грн.
Що стосується стягнення на користь позивача судових витрат, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати позивача за проведення автотоварознавчого дослідження становлять 1700 грн. (арк.спр.24).
Зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Також з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 і судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. (арк.спр.1).
Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зауважує на таке.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1,2 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 26.06.2024 р., розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги (арк.спр.26, 27).
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2161,55 грн. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5 360 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої в розмірі 3 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), представник позивача адвокат Дуденок Оксана Олександрівна (місце знаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 2161 (дві тисячі сто шістдесят одну) грн.55 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору 1211, 20 грн., витрати, пов`язані із залученням експерта, 1700 грн., витрати на професійну правничу допомогу 3000 грн., а всього 5911,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.А. Коваленко