КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/7147/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складіколегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Проценка Романа Валерійовича, який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент», на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зазначив, що з 01 лютого 2019 року по 20 липня 2023 року працював у ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» машиністом компресорних установок 5 розряду паросилової дільниці відділу головного енергетика. ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» за виконану ним роботу нарахувало, але не виплатило заробітну плату в загальному розмірі 25 653,83 грн. 20 липня 2023 року він звільнився з за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні відповідач мав сплатити йому компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 74 календарних днів. Його неодноразові звернення про виплату заборгованості залишені без реагування відповідачем. ОСОБА_2 просив стягнути з ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» заборгованість по заробітній платі в розмірі 25653,83 грн. без врахування податків та інших обов`язкових платежів, заборгованість із грошової компенсації за дні невикористаної основної відпустки 25 848,20 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 45059,70 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 25 653,83 грн. без врахування податків та інших обов`язкових платежів, компенсацію за дні невикористаної основної відпустки в розмірі 25 848,20 грн., середній заробіток за весь час затримки в розмірі 45059,70 грн., судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а всього 97 635,33 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати, у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 45059,70 грн. та відмовити у задоволенні вказаних вимог. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд не перевірив правильність розрахунку середньої заробітної плати, який був здійснений позивачем. Оскільки позивач був звільнений в липні 2023 року, середньоденна заробітна плата мала обраховуватися за два попередні місяці, а саме, за травень та червень 2023 року. Суд не врахував того, що визначений позивачем розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 45059,70 грн. перевищує заборгованість підприємства, що не відповідає вимогам розумності, справедливості та пропорційності.

Представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент». Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» підлягає залишенню без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі наказу ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» № 39-К від 31 січня 2019 року ОСОБА_1 01 лютого 2019 року був прийнятий на посаду машиніста компресорних установок 5 розряду паросилової дільниці відділу головного енергетика ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент». Наказом ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» № 42/к від 19 липня 2022 року ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.6-7).

При звільненні ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» не здійснило з ОСОБА_1 повного розрахунку по заробітній платі у розмірі 25 653,83 грн. та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 25848,20 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Стягнув з ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 25 653,83 грн. без врахування податків та інших обов`язкових платежів, компенсацію за дні невикористаної основної відпустки в розмірі 25 848,20 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 45059,70 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, у день звільнення працівника роботодавець зобов`язаний провести з ним повний розрахунок, виплативши всі суми, що належать йому від підприємства, зокрема, заробітну плату, вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку, оплату за час тимчасової непрацездатності тощо. Невиконання такого обов`язку тягне відповідальність у вигляді стягнення з нього на користь працівника середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом, обов`язок доведення вчинення певних дій покладається на зобов`язальну сторону. Відповідно, обов`язок доведення виплати заробітної плати працівнику та здійснення ним повного розрахунку при звільненні має бути покладений саме на роботодавця, який має володіти відповідною інформацією та доказами.

ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» не спростовувало факт наявної перед позивачем заборгованості по заробітній платі у розмірі 25653,83 грн. і компенсації за невикористану відпустку в розмірі 25858, 20 грн. та не оскаржило рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача вказаних сум.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» на неправильність розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Посилаючись на неправильність розрахунку середнього заробітку позивача, ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» не надало суду довідки про розмір середньоденної заробітної плати та власного розрахунку середнього заробітку.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» зазначав, що середньоденна заробітна плата мала обраховуватися за два попередні місяці, які передували звільненню, а саме за травень та червень 2023 року.

Разом з тим, починаючи з березня 2022 року по день звільнення ОСОБА_1 перебував у відпустці без збереження заробітної плати. Останніми робочими місяцями позивача були січень та лютий 2022 року.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що визначений позивачем розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні перевищує заборгованість підприємства та не відповідає вимогам розумності, справедливості та пропорційності, оскільки такі доводи не відповідають дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлений ОСОБА_1 до стягнення розмір середнього заробітку становить 45059,70 грн., тоді як заборгованість ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» перед позивачем по виплаті належних йому до виплати в день звільнення сум з урахуванням заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку становить 51 502,03 грн.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» не спростовують висновків суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. А тому апеляційна скарга представника ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» підлягає є залишенню без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 грудня 2023 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Проценка Романа Валерійовича, який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент», залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 грудня 2023 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.