УХВАЛА

30 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 523/6535/23

провадження № 61-12574ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Попової Олени Анатоліївни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 червня 2024 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя та

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Попова О. А. засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 червня 2024 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримано заявницею 07 серпня 2024 року. На підтвердження вказаного надано докази.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) вбачається, що датою складення повного тексту постанови Одеського апеляційного суду від 20 червня 2024 року зазначено 18 липня 2024 року. Забезпечено надання загального доступу в ЄДРСР 22 липня 2024 року.

Заявником надано копію супровідного листа Одеського апеляційного суду про направлення йому копії оскаржуваної постанови 18 липня 2024 року.

Також до касаційної скарги долучено копію акта Одеського апеляційного суду

від 03 червня 2024 року № 220 про призупинення роботи сектору поштової експедиції апеляційного суду в частині забезпечення повного циклу опрацювання та направлення вихідної кореспонденції суду всім адресатам засобами поштового зв`язку з 03 червня 2024 року.

З копії заяви про ознайомлення з матеріалами справи № 523/6535/23 встановлено, що копію постанови заявниця отримала 07 серпня 2024 року.

З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати його отримання заявницею та дати звернення з касаційною скаргою, пропущений строк на касаційне оскарження має бути поновлений як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У пункті 3 частини четвертої статті 392 ЦПК Українипередбачено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону ставки судового збору за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 частини другої статті 4 Закону судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що заявницею оскаржуються судові рішення про часткове задоволення позову про визнання за Акціонерним товариством «Сенс Банк» права іпотекодержателдя на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 на умовах, передбачених договором іпотеки від 18 червня 2008 року.

Під час звернення з позовом про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна судовий збір сплачується за ставкою, передбаченою для вимог майнового характеру.

Вимога про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна пов`язана з майновим інтересом, що свідчить про її майновий характер. Отже, позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру, оскільки, визнавши за собою таке право, іпотекодержатель набуває легітимного очікування успішної реалізації своєї можливості отримати у власність майно (нерухоме майно або грошові кошти) для задоволення своїх майнових вимог до боржника за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Під час подання такого позову судовий збір сплачується з огляду на вартість предмета іпотеки, визначену в договорі іпотеки, за ставкою, передбаченою законом для вимог майнового характеру.

Указаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 04 жовтня 2023 року в справі № 906/1026/22.

Особа, яка подала касаційну скаргу, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вартості іпотечного нерухомого майна, також не повідомила, яка ціна позову, а із наданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити вартість квартири, право іпотекодержателя на яку просить визнати банк, тому заявницінеобхідно надати суду належні та допустимі докази на підтвердження вартості спірного нерухомого майна або повідомити ціну позову, і, відповідно, самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору.

Заявниці необхідносплатити за подання касаційної скарги судовий збір за наступною формулою (А ? 1,5 % ? 200 %), де А - це вартість спірного майна.

Водночас необхідно врахувати вже сплачений особою, яка подала касаційну скаргу, судовий збір в розмірі 10 736,00 грн.

Судовий збір підлягає перерахуванню або внесенню за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів

бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення цих недоліків.

Суд роз`яснює, що уразі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Попової Олени Анатоліївни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 червня 2024 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Ситнік