справа № 619/8034/24
провадження № 2-н/619/3472/24
УХВАЛА

іменем України

11 жовтня 2024 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Пруднікова О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,-

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей: сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.10.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

За змістом розділу ІІ ЦПК України наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер.

Цей вид провадження не є свідченням відсутності спірних відносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного Кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 183, ч. 4 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у відповідному розмірі.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, зі змісту ст. 163 ЦПК України вбачається, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано суду доказів, що саме ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 .

Так, у свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батьки: батьком зазначено - ОСОБА_5 . Водночас вимоги про стягнення аліментів заявлено до ОСОБА_2 .

Тобто ОСОБА_1 не надано будь-якого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, судом із поданої заяви не встановлено наявності у заявника безспірного права грошової вимоги, адже не надано документального підтвердження того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , внаслідок чого суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушеннями вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Крім того, суд враховує, що судовий наказ про стягнення аліментів, виходячи з положень ч. 1 ст. 170, п. 4 ч. 1 ст. 161, а також ч. 3 ст. 167 ЦПК України, не може бути скасований та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим суд зобов`язаний достовірно встановити безспірність вимог стягувача.

Керуючись ст. 162, 163,ч. 2 ст. 167 ЦПК України,

постановила:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що він також має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Відповідно до статті 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя О. В. Пруднікова