Житомирський апеляційний суд
Справа №279/87/21 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 16 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Антоневської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/87/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Коростенська міська рада Житомирської області, Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області, про визнання недійсними та скасування частково рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, скасування державної реєстрації права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , інтереси яких представляє адвокат Кондратюк Олексій Анатолійович

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П.

встановив:

У січні 2021 позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, в якому просили:

- визнати частково недійсними та скасувати рішення Коростенської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам» в частині погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр. ОСОБА_3 (кадастровий номер :01:004:0230), адреса ділянки: АДРЕСА_1 (номер рішення органу місцевого самоврядування 1436 від 04.04.2019 року), ОСОБА_4 (кадастровий номер :01:004:0225), адреса ділянки: АДРЕСА_1 (номер рішення органу місцевого самоврядування 1288 від 29.11.2018 року) та надання їх у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0230 та ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0225.

На обґрунтування позову вказували, що в 2006 році Земельно-кадастровим бюро м. Коростеня було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:004:0076. Рішенням Коростенської міської ради від 16.03. 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0024 га для передачі у власність ОСОБА_1 та передано у власність вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаража.

Крім того, в 2012 році розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0013 га ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:004:0178. Рішенням сесії Коростенської міської ради від 23.08.2012 року було передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0013 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу.

В серпні 2020 року позивачі помітили, що на їх земельних ділянках розпочалося капітальне будівництво гаражу сторонніми особами. Як з`ясувалося частини земельних ділянок позивачів незаконно було передано у власність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

При наданні у власність спірних земельних ділянок ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідні компетентні органи, а саме Управління держгеокадастру, зобов`язані були перевірити, чи не належить дана земельна ділянка іншій особі, чого зроблено не було, як наслідок в подальшому Коростенською міською радою прийнято незаконне рішення в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам.

Тобто, спірні земельні ділянки перед тим, як бути передані у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 знаходилась вже у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано частково недійсним та скасовано рішення Коростенської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам» в частині погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_3 (кадастровий номер 181070000:01:004:0230), адреса ділянки: АДРЕСА_2 від 04.04.2019 року та ОСОБА_4 (кадастровий номер 181070000:01:004:0225 за адресою: АДРЕСА_3 від 29.11.2018 року, та надання їх у власність. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер 181070000:01:004:0230) за адресою АДРЕСА_1 . Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер 181070000:01:004:0225 за адресою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через свого представника подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що рішенням сесії Коростенської міської сесії №802 від 31.08.2017 року надано дозвіл ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0028 га для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1 .

У 2018 році ТОВ «Еліт-Центр» виготовило відповідні проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 загальною площею по 0,0028 га в АДРЕСА_1 . Даним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери: :01:004:0230 та :01:004:0225, електронні документи перевірено та внесено до Державного земельного кадастру Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області 21.12.2018 року.

Рішенням сесії Коростенської міської ради №1288 від 29.11.2018 року та №1436 від 04.04.2019 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Право власності на дані земельні ділянки було зареєстроване за ОСОБА_3 19.04.2019 року, за ОСОБА_4 22.02.2019 року.

Відповідно до кадастрового плану земельні ділянка, що належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , мають кадастрові номери :01:004:0230 та :01:004:0225 не межують із земельними ділянками, що належать позивачам, таким чином твердження позивачів про накладення земельних ділянок є необґрунтованим.

Відповідно до наявного у справі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 (кадастровий номер :01:004:0178) зокрема кадастрового плану земельної ділянки з експлікацією угідь, вбачається, наявність спільної межі (від А до Б) із земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 (земельна ділянка кадастровий номер :01:004:0076).

Відповідно до висновку проведеної по справі судової земельно-технічної експертизи №385/02-2022 від 11.02.2022 року (аркуш 13 експертизи) вбачається, що земельна ділянка позивача ОСОБА_1 не межує із земельною ділянкою позивача ОСОБА_2 , що протирічить технічній документації на відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та знаходиться на відстані близько 59,18 м від земельної ділянки останньої.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_5 пояснив суду, що каталоги координат земельної ділянки позивача ОСОБА_2 (кадастровий номер :01:004:0178) складені в системі координат 1963 року (СК63), а земельних ділянок кадастровий номер :01:004:0230 ( ОСОБА_3 ) та :01:004:0225 ( ОСОБА_4 ) в місцевій системі координат МСК-2000 (вид координат МСК-18). При цьому встановити систему координат земельної ділянки належної ОСОБА_1 неможливо. При вирішенні питання щодо накладення земельних ділянок, експерт перевів систему координат СК63 в МСК-2000 та в подальшому співставив відповідні координати.

Таким чином експерт визначив, що накладення земельних ділянок має місце шляхом накладення координат, однак чи має місце фактичне накладення меж земельних ділянок експертом не визначалось.

Також у своїх поясненнях наданих суду експерт ОСОБА_5 зазначив, що враховуючи технічну складову, на момент реєстрації обмінних файлів проектів землеустрою земельних ділянок відповідачів, будь-яких накладок не було встановлено, оскільки за наявності таких накладок обмінний файл не міг бути прийнятий та зареєстрований в Державному земельному кадастрі. Позивачу ОСОБА_2 необхідно шляхом розроблення технічної документації на належну їй земельну ділянку уточнити координати земельної ділянки, які б не накладались на земельні ділянки відповідачів. За таких обставин висновок експерта щодо накладення земельних ділянок протирічить наявним в матеріалах судової справи проектам землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та відповідачів, тобто фактичним межам даних земельних ділянок.

Позивач ОСОБА_2 та відповідачі по справі у позасудовому порядку мають можливість скористатися визначеним у пункті розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» способом відновлення своїх порушених прав, шляхом усунення технічних помилок, і лише у разі, якщо цей спосіб виявиться недієвим, чи згоди щодо визначення конкретних меж земельних ділянок не буде досягнуто, позивачі чиї права порушені у результаті невідповідності інформації землевпорядної документації фактичним даним щодо площі, лінійних розмірів та конфігурації земельних ділянок, так і даним, визначеним державними актами, що є порушення вимог земельного законодавства, можуть звернутись до суду за захистом порушених прав. Таким чином вважаю, що позивачами по справі обрано неналежний спосіб захисту.

Окрім того, позивачами не був сплачений судовий збір за подачу позову, однак суд в порушення норм процесуального права не залишив позов без руху, а відкрив провадження у справі. Питання щодо розстрочення чи звільнення від сплати судового збору судом не вирішувалось.

Позивачі скористалися своїм правом та подали відзив на апеляційну скарну, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги вказують, що відповідно до висновку судового експерта за наслідками проведеної судової експертизи у даній справі встановлено накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:004:0230 та :01:004:0225 на земельну ділянку з номером :01:004:0178 площею 0,0013 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Вказана експертиза проводилась за ухвалою суду та має статус судової, проведеної фахівцем у певній галузі знань, в тому числі, з врахуванням наданої до суду проектної документації. Сумнівів щодо достовірності експертизи не має, її висновки не спростовані та є такими, що відповідають дійсним обставинам справи та узгоджуються із інформацією, зазначеною у листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 25.09.2020 року №к-756/2-918/6-20. Відповідно до змісту якого, згідно відомостей Державного земельного кадастру, станом на 23.09.2020 року в межах земельної ділянки з кадастровим номером::01:004:0178 площею 0,0013 га, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів та розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно державного акту на земельну ділянку від 19.11.2012 року серії ЯМ 366682, знаходяться частини земельних ділянок з кадастровими номерами :01:004:0230, :01:004:0225.

Крім цього, земельні ділянки відповідачам були надані в 2020 році. Коли позивачі помітили самовільне зайняття земельних ділянок відповідачами, як сусіди, вони звернулись до відповідачів і ознайомили їх з проектною документацією і документами на право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , однак останні розпочали будівництво гаражів на земельній ділянці ОСОБА_2 і здійснювали його в процесі розгляду справи в суді, не дивлячись на те, що відбувається судовий розгляд справи, хоча достеменно володіли інформацією про наявність накладок земельних ділянок, чим вчинили прояв недобросовісної поведінки.

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду від 06.01.2021 року про залишення позову без руху були встановлені недоліки позовної заяви та надано 10-тиденний строк на їх усунення. Всі, вказані в ухвалі Коростенського міськрайонного суду від 06.01.2021 року, недоліки на виконання ухвали суду були усунуті в строк, встановлений судом. Провадження у справі Коростенським міськрайонним судом було відкрито. Таким чином, позивачі усунули всі недоліки, зазначені в ухвалі Коростенського міськрайонного суду від 06.01.2021 року по даній справі у строк, встановлений судом, отже, вважали, що підстави для застосування ч. 1 ст. 377 ЦПК України, п. 8 ч. 1.ст. 257 ЦПК У країни відсутні.

Також, вважають, що обраний позивачами спосіб захисту є вірним та ефективним, не суперечить законодавству та наявній судовій практиці на сьогоднішній день. Врегулювати спір мировим шляхом не виявилось можливим, тому позивачі вимушені були звертатись до суду за захистом свого порушеного права власності на земельну ділянку.

Представник Коростенської міської ради подав до суду пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги відповідачів. Повідомив, що Коростенська міська рада виділяла вільні земельні ділянки, що позивачам по справі, що відповідачам. На їх думку, розробники документації із землеустрою внесли до бази Державного земельного кадастру помилкові координати земельних ділянок, що в свою чергу і спричинило підстави для виникнення даного спору. Коростенською міською радою дотримано правову процедуру оформлення земельних ділянок відповідачів, матеріали справи не містять доказів, що при прийнятті оскарженого рішення Коростенської міської рали були порушені права позивача ОСОБА_2 як суміжного землекористувача.

Інші учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

У судовому засіданні представник відповідачів адвокат Кондратюк О.А. доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити її вимоги, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Від позивачів та представника Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що у 2006 році ПП «Земельно-кадастрове бюро міста Коростеня» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:004:0076 (а.с.12, 227-249, т.1).

Рішенням Коростенської міської ради від 16 березня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0024 га для передачі у власність ОСОБА_1 та передано у власність вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаража (а.с.10, т.1).

У 2012 році ПП «Земельно-кадастрове бюро міста Коростеня» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0013 га ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:004:0178 (а.с.15-16, 209-226, т.1).

Рішенням Коростенської міської ради від 23 серпня 2012 року було передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0013 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу (а.с.13, т.1).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 25.09.2020 року №к-756/2-918/6-20 вбачається, що згідно відомостей Державного земельного кадастру, станом на 23.09.2020 року в межах земельної ділянки з кадастровим номером: :01:004:0178 площею 0,0013 га, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів та розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно державного акту на земельну ділянку від 19.11.2012 року серії ЯМ 366682, знаходяться частини земельних ділянок з кадастровими номерами :01:004:0230; :01:004:0225 (а.с.30-31, т.1).

У 2018 році ТОВ «Еліт-Центр» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , загальною площею 0,0028 га для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.115, т.1).

Рішенням Коростенської міської ради №1436 від 04 квітня 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0028 га для передачі у власність ОСОБА_3 та передано у власність вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаража (а.с.147, т.1).

19 квітня 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0028 га, кадастровий номер :01:004:0230, на підставі рішення органу місцевого самоврядування Коростенської міської ради про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам №1436 від 04.04.2019 року, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.04.2019 року №164518643 (а.с.145, т.1).

У 2018 році ТОВ «Еліт-Центр» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 , загальною площею 0,0028 га для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.161, т.1).

Рішенням Коростенської міської ради № 1288 від 29 листопада 2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0028 га для передачі у власність ОСОБА_4 та передано у власність вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаража (а.с.192, т.1).

22 лютого 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0028 га, кадастровий номер :01:004:0225, на підставі рішення органу місцевого самоврядування Коростенської міської ради про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам №1288 від 29.11.2018 року, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2019 року №157525040 (а.с.197, т.1).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №385/02-2022 від 11.02.2022 року за даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0076 не перетинається в площині із земельними ділянками з кадастровими номерами: :01:004:0230 та :01:004:0225, розташована орієнтовно на відстані 59,18 м., як наведено на рисунку №14 в дослідницькій частині.

За результатами зіставлення меж земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:004:0230, :01:004:0225 та :01:004:0178 встановлено, що:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0230 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0178 частково перетинаються у площині в результаті чого утворюється пляма накладання площею у розмірі 1,7 кв.м., що на рисунку 13 в дослідницькій частині висновку зображена жовтим кольором із штрихуванням червоного кольору, яка проходить по точках 1-2-3-4-1 зі сторонами 3,55-0,40м-3,52м-0,55м;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0225 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:00460178 частково перетинаються у площині в результаті чого утворюється пляма накладання площею у розмірі 5,0 кв.м., яка на рисунку №13 в дослідницькій частині висновку зображена зеленим кольором із штрихуванням червоного кольору та проходить по точках: 2-3-5-6-2 зі сторонами: 3,52м-1,51м-3,43м-1,35 (а.с.11-33, т.2).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що за результатами вказаної експертизи встановлено, що будь-яких прав позивача ОСОБА_1 не порушено, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Надання міською радою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та подальша передача цієї земельної ділянки у власність свідчить про порушення законного інтересу позивач ОСОБА_2 , яка на той час уже була власником земельної ділянки, тому суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог щодо скасування рішення міської ради та скасування реєстрації права власності відповідачів на земельні ділянки.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи із наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

При цьому передумовою та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Виходячи з положень статті 152 ЗК України та роз`яснень, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (частина перша статті 81 ЗК України).

Положеннями частини першої статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження цих проектів регулюються статтями 118, 186-1 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, відповідний орган у разі ухвалення рішення про відмову у наданні такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 ЗК України).

Відповідно до частин четвертої, п`ятої та шостої статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Дозвіл на розроблення проекту землеустрою означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, щоб мати змогу у подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду у майбутньому.

Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18), від 29 вересня 2020 року в справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20)).

Водночас, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди (постанова Верховного Суду у складі від 26 січня 2022 року у справі № 700/317/20 (провадження № 61-5406св21), постанова Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі № 712/8720/20 (провадження № 61-7076св21)).

Судом встановлено, що із 2006 року ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянкадля будівництва індивідуального гаража площею 0,0024 га з кадастровим номером :01:004:0076, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 із 2012 року належить на праві власності земельна ділянкадля будівництва індивідуального гаража площею 0,0013 га з кадастровим номером :01:004:0178, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у 2019 році отримали у власність на підставі рішень Коростенської міської ради №1436 від 04 квітня 2019 року та №1288 від 29 листопада 2018 року земельні ділянки для будівництва та обслуговування гаражів із кадастровими номерами :01:004:0230 та :01:004:0225.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №385/02-2022 від 11.02.2022 року встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:004:0230 ( ОСОБА_3 ) та :01:004:0225 ( ОСОБА_4 ) частково накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0178 ( ОСОБА_2 ) у розмірі 1,7 кв.м. та 5,0 кв.м. відповідно.

Оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що оскаржуваними рішеннями Коростенської міської ради №1436 від 04 квітня 2019 року та №1288 від 29 листопада 2018 року, якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 0,0028 га з цільовим призначенням будівництва та обслуговування гаражу, та передачу їх власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушуються права позивача ОСОБА_2 , як власника земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0178.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання вказаних рішень Коростенської міської ради протиправними та їх скасування.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсними рішень про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відтак і вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:004:0230 та :01:004:0225підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 19 січня 2022 року у справі №449/1165/17 та від 01 червня 20220 року по справі №686/14156/15 щодо обрання неналежного способу захисту, не можна визнати обґрунтованими та релевантними, оскільки у вищенаведеній справі, та у справі, яка переглядається, судами встановлені різні обставини.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність залишення позовної заяви без руху у зв`язку із несплатою судового збору при вирішенні питання про відкриття провадження не свідчить про незаконність, необґрунтованість рішення суду та не є безумовною підставою для його скасування відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В частині відмовлених позовних вимог рішення суду не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , інтереси яких представляє адвокат Кондратюк Олексій Анатолійович, залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2023 року в частині задоволених позовних вимог без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2024 року.

Головуючий Судді