Провадження № 2/641/324/2024 Справа № 639/1041/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Богдан М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань - Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості права на спадкування та визнання права власності на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , в якому згідно уточнених позовних вимог просив: встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , 1987 року народження та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу в період часу із 12 серпня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2; змінити черговість одержання права на спадкування для ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , включивши його до кола спадкоємців першої черги за законом; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку автомобіля ВАЗ-2108, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 68 років померла цивільна дружина позивача - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від COVID-19. Похорони та всі ритуальні послуги здійснював позивач. З ОСОБА_6 , вони проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу як чоловік та жінка в період з 12.08.2010 по ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті дружини - ОСОБА_6 , залишилася спадщина у вигляді двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 житлового будинку з прибудинковими пристроями по АДРЕСА_2 ; 1/2 автомобіля ВА3-2108, 1987 року випуску, бежевого кольору, державний номер НОМЕР_3 ; гараж № НОМЕР_4 в автогаражному кооперативі "Велостроитель" за адресою: АДРЕСА_3 ; ощадзбереження, згідно зберігательних книг. На спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 претендує ОСОБА_3 - дочка рідного брата ОСОБА_6 у у відповідності до другої черги (ст. 1282 ЦК України), яка не визнає його право на спадкування на майно, що залишилося після смерті дружини. Тому, після смерті ОСОБА_6 , позивач, як чоловік, що проживали з нею однією сім?єю без реєстрації шлюбу майже 11 років, направив заяву до приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Шеметової О.В. про прийняття спадщини, що залишилася після смерті його дружини - ОСОБА_6 (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67522730 від 29.11.2021).

12.09.2022 року позивач звернувся із запитом до приватного нотаріуса Шеметової О.В., але, отримати відповідь не вдалося, оскільки нотаріат був постійно закритий, через відсутність електроенергії. ОСОБА_6 за життя заповіт не складала, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Протягом майже 11 років, позивач разом із ОСОБА_6 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 12.08.2010 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 . На сьогоднішній день позивач і надалі проживає у вищевказаній квартирі, яка є приватною власністю ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно реєстраційний № 3 -16-320011-Ц2 від 07 липня 2016 року. За час спільного проживання з ОСОБА_6 вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного, разом відвідували своїх друзів та родичів, їздили разом на відпочинок до моря, що підтверджується фотознімками на морі, вважали себе чоловіком та дружиною, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Від самого початку спільного проживання у ОСОБА_1 з ОСОБА_6 був спільний бюджет, яким вони спільно купляли продукти, одяг, предмети побуту, меблі у квартиру та побутову техніку, медикаменти. Позивач протягом останніх шести років, в період тяжкого загострення хронічних захворювань на сахарний діабет, як чоловік, постійно здійснював догляд за ОСОБА_6 , готовив харчування, купляв медикаменти, наймав медичну сестру, яка робила медичні маніпуляції, самостійно сплачував розрахунки по оплаті комунальних послуг, спільними силами зробили в квартирі ремонт кухні, ремонт в будинку та сараю по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 на праві спадщини. Крім того, на їх з ОСОБА_6 утриманні постійно знаходилася мама померлої - ОСОБА_7 , яка була похилого віку, та за якою необхідний був ухід. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 у віці 93 роки померла, хоронили її за спільні кошти з ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_7 її дочка - ОСОБА_6 прийняла спадщину у відповідності ст.1261 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, та з метою реалізації своїх спадкових прав як спадкоємця після смерті дружини - ОСОБА_6 , прав, як чоловіка, позивачу необхідно встановити в судовому порядку факт спільного проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 . Крім того, в 1987 році відповідач ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою ОСОБА_7 спільно придбали автомобіль ВАЗ-2108, 1987 року випуску, бежевого кольору, державний номер НОМЕР_1 за спільні кошти для загального користування двох сімей, який був оформлений на її рідну сестру ОСОБА_7 . На даний час автомобіль ВА3-2108 НОМЕР_1 знаходиться у відповідача ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_5 .

Посилаючись на викладене, а також з метою належної реалізації своїх майнових прав, як чоловіка, позивач звернувся до суду з вимогами щодо поділу автомобіля, як сумісної власності подружжя.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.06.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.11.2023 року, у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Войцун І.Г., позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, доводи викладені в позовній заяви підтримали.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила їх задовольнити. При цьому посилалася на те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_7 - матері померлої ОСОБА_6 . Вона підтвердила той факт, що ОСОБА_1 проживав разом у період з 12 серпня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_6 , вели спільне господарство, піклувалися один про одного, разом відвідували своїх друзів та родичів, в них був спільний бюджет, вони дійсно проживали як чоловік та жінка. Відповідач ОСОБА_3 є їх близькою родичкою, яку після її народження ніколи не бачили, вона навіть не знає де похоронений її батько ОСОБА_9 , не приймала участі в похованні ОСОБА_6 , тому на спадщину вона не заслуговує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, направила свого представника - адвоката Бакшеєву А.В., яка в судовому засіданні уточнений позов не визнала в повному обсязі, та пояснила, що факт проживання однією сім`єю позивача та померлої в судовому засіданні не був встановлений належними та допустимими доказами. Сам позивач неодноразово в своїх поясненнях вказував, що відносився до померлої ОСОБА_6 як до матері, та назвав їх відносини між ними, як відносини між матір`ю та сина. Також зазначила, що померла ОСОБА_6 до останнього дня працювала в аптеці, тому не перебувала у безпорадному стані, вказане також підтвердив сам позивач та допитані свідки позивача, тому підстав для зміни черговості у спадкуванні відсутні, та ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею після смерті тітки ОСОБА_6 .

Також вважає, що відсутні законні підстави для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом, оскільки не було доведено в судовому засідання, що остання свідомо ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, або тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, на що неодноразово звертав свою увагу ВС.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Серія НОМЕР_5 ).

За життя ОСОБА_6 була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_4 .

Після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 заведено спадкову справу за № 39/2021?яку зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 68742379.

За життя ОСОБА_6 заповіт не складала.

Зі спадкової справи № 39/2021 вбачається, що після смерті ОСОБА_6 , з заявами про прийняття спадщини звернулися: позивач ОСОБА_1 , з якою останній проживав однією сім`єю без укладення шлюбу, відповідач ОСОБА_10 , яка є тіткою померлої, та відповідач - ОСОБА_3 , яка є племінницею померлої.

З матеріалів спадкової справи видно, що після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилась спадщина, яка складається крім іншого, з транспортного засобу марки ВАЗ, моделі 2108, 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата першої реєстрації якого - 21.03.1987, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , яке видане ТСЦ 6350 16.05.2018 р., який також належав померлій матері спадкодавця - ОСОБА_7 , після смерті якої ОСОБА_6 спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на нього.

Батьки спадкодавця - ОСОБА_6 , померли, на день своєї смерті в зареєстрованому шлюбі вона не перебувала, була розлученою, дітей у померлої не було.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 квітня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої ХДНК, спадкоємцями майна ОСОБА_11 - рідного батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: по частки транспортного засобу марки ВАЗ, моделі 2108, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є його донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та онука - відповідач у справі ОСОБА_3 .

Звертаючись з позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 на обґрунтування своїх вимог посилався на те, що в період з 12 серпня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 він проживав однією сім`єю з ОСОБА_6 , як чоловік і дружина, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, доглядав за ОСОБА_6 під час хвороби на сахарний діабет, тому, майно придбане за час спільного проживання, є їх спільною власністю, оскільки він з дружиною проживали спільно без реєстрації шлюбу майже 11 років, відтак є спадкоємцем 4-ї черги за законом. Зважаючи на те, що протягом тривалого часу опікувався дружиною, вів з нею спільне господарство, надавав іншу допомогу, здійснював догляд, готовив харчування, купляв медикаменти, тому просив визнати за ним право на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_12 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , з якою він проживав однією сім`єю без укладення шлюбу.

Крім позивача ОСОБА_1 , з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_6 , звернулася ОСОБА_5 , яка є тіткою померлої, яка в своїй заяві зазначила, що на день смерті ОСОБА_6 , остання в зареєстрованому шлюбі не перебувала, була розлученою і не з ким не проживала однією сім`єю без укладення шлюбу, отже її пояснення надані в судовому засіданні суд оцінює критично, що ОСОБА_1 проживаючи разом за період з 12 серпня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 вони з ОСОБА_6 вели спільне господарство, піклувалися один про одного, разом відвідували своїх друзів та родичів, в них був спільний бюджет, вони дійсно проживали як чоловік та жінка.

Крім інших, з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , звернулася ОСОБА_3 , яка є племінницею померлої, яка в заяві зазначила, що що на день смерті ОСОБА_6 , остання в зареєстрованому шлюбі не перебувала, була розлученою і не з ким не проживала однією сім`єю без укладення шлюбу.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили факт проживання позивача однією сім`єю з померлою ОСОБА_6 , що останні поводились, як подружжя, опікування та догляду один за одним.

Свідки, а також сам позивач в судовому засіданні зазначили, що померла ОСОБА_6 до останнього дня працювала в аптеці.

Згідно із ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В свою чергу, за положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

При цьому, частиною 2 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України необхідно виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач в силу вимог ст. 12 ЦПК України повинен довести правову та фактичну підстави своїх вимог.

Частиною першою ст. 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Поняття «проживання однією сім`єю» та «член сім`ї» не є тотожними, оскільки особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Таким чином, для встановлення спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до уваги беруться докази щодо ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації чи фактичного проживання, фотографії певних подій, докази придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (договори купівлі-продажу, фіскальні чеки, інші письмові докази і таке інше).

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї .

Аналіз наведених вище норм закону, доказів встановлених судом та показань допитаних в судовому засіданні свідків дає підстави дійти висновку, що позивач ОСОБА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , проживали однією сім`єю, разом систематично вели спільне господарство, брали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, мали взаємні права та обов`язки тощо.

Факт проживання однією сім`єю також підтверджується долученими до справи фотосвітлинами, на яких зображено позивача та ОСОБА_6 в різних місцях на відпочинку, в колі інших осіб та у різні роки.

Відтак, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту його проживання разом із ОСОБА_6 в період з 12 серпня 2010 року по день смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Статтею 60 СК України закріплено презумпцію спільності майна подружжя. Відповідно до положень вказаної статті майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Стаття 74 СК України не обмежує і не встановлює часу спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу для поділу спільно набутого майна - вони повинні довести суду початок і кінець такого проживання і набуття в цей період спірного майна.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності осіб що проживали в цивільному шлюбі, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль марки ВАЗ, моделі 2108, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 квітня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої ХДНК, по частки належить померлій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та відповідачу у справі ОСОБА_3 .

Отже, позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного транспортного засобу внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 1259 ЦК України черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину або на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Безпорадність це безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та лікування.

Суд вважає, що позивач не довів, що спадкодавець ОСОБА_6 внаслідок похилого віку, або хвороби на сахарний діабет перебувала тривалий час у безпорадному стані і потребувала допомоги.

Крім того, допитаний в судовому засіданні сам позивач, та допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача, спростували той факт, що померла ОСОБА_6 тривалий час перебувала у безпорадному стані і потребувала постійної сторонньої допомоги, та зазначили, що померла ОСОБА_6 до останнього працювала в аптеці, вела активний спосіб життя.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б давали йому право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом, тому підстави для зміни черговості одержання права на спадкування ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71, 72, 74 СК України, ст.ст. 16, 364, 372 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 102, 106, 133, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу в період часу із 12 серпня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя М.В.Богдан