Справа № 212/2797/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила звільнити її від сплати аліментів у розмірі частини її заробітку (доходу), які стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогі Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року, відкликати виконавчий лист, стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 28 березня 2013 року рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу був розірваний. Від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала позивачем та на утримання якої з відповідача стягувались аліменти на підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року у розмірі частини його заробітку (доходу). З березня 2023 року донька сторін виявила бажання проживати з відповідачем та перейшла мешкати до нього, після чого за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року припинено стягнення аліментів на користь позивача за судовим наказом від 26 квітня 2018 року та з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі частини її заробітку (доходу) На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який був наданий відповідачем до Покровського відділу ДВС. З лютого 2024 року донька сторін повернулась до позивача і постійно мешкає разом із нею, позивач піклується про її утримання та забезпечення, а відповідач мешкає окремо від дитини, участі у маатеріальному забезпеченні та вихованні дитини не приймає, однак не бажає за своєю ініціативою припинити стягнення аліментів на свою користь.

Ухвалою суду від 27 березня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористався правом надання відзиву на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково та посилався на те, що 16 липня 2021 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , у якої від першого шлюбу є неповнолітня дитина ОСОБА_6 і які перебувають на утриманні відповідача. Також, він є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та 22 липня 2022 року отримав бойову мінно-вибухову травму: вогнепально осколкове поранення м`яких тканин обох ступней, у зв`язку із чим проходив стаціонарне лікування з 22 липня 2022 року по 05 вересня 2022 року. При ухваленні судом рішення, відповідач просить враховувати, що на його утриманні перебуває дружина та її неповнолітній син, а також, що у зв`язку із отриманою бойовою травмою він змушений систематично проходити лікування, що потребує значний грошових коштів. Враховуючи викладене, просить позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 24 березня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 333 від 24 березня 2009 року (а.с.9).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 03 грудня 2009 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/001824177 від 21 лютого 2024 року (а.с.8).

Згідно Акту про проживання, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_2 , посвідченого головою ОСББ АГАТ-КР, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 11 лютого 2024 року по теперішній час (а.с.12).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року по справі 212/2365/18, починаючи з 06 серпня 2023 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 серпня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 28 грудня 2023 року (а.с.10-11).

Відповідач ОСОБА_3 16 липня 2021 року уклав шлюб з ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 16 липня 2021 року Криворізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 11 від 16 липня 2021 року (а.с.27).

Дружина відповідача, ОСОБА_8 має дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 26 листопада 2008 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1367 від 26 листопада 2008 року (а.с.28 зворот).

Згідно Акту про проживання від 12 квітня 2024 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , посвідченого майстром ТОВ УЮТ-2011, ОСОБА_3 проживає разом із дружиною ОСОБА_5 та її неповнолітнім сином ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 з квітня 2012 року по теперішній час (а.с.30).

Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1428 від 05 вересня 2022 року військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 одержав бойову травму мінно-вибухову: вогнепально-осколкове поранення м`яких тканин обох ступней під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агересії рф, забезпечення їх здійснення перебуваючи безпосередньо у районі та у період здійснення зазначених заходів у місті Апостоле отримав поранення вналслідк ракетного обстрілу з боку військ рф (а.с.46).

Згідно довідки № 824 про тимчасову непрацездатність від 25 липня 2022 року, виданої Комунальним підприємством Криворізька міська клінічна лікарня № 2 Криворізької міської ради, ОСОБА_3 перебував у стаціонарі з 22 липня 2022 року по 25 липня 2022 року у зв`язку із травмою під час служби (а.с.46 зворот, 47).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 221113488, виданої Комунальним підприємством Криворізька міська клінічна лікарня № 2 Криворізької міської ради, ОСОБА_3 перебував у стаціонарі з 22 липня 2022 року по 25 липня 2022 року у зв`язку із бойовою травмою, вогнепальне осколочне поранення м`яких тканин обох стоп (а.с.48-49).

Згідно довідки № 288 про тимчасову непрацездатність від 05 вересня 2022 року, виданої Комунальним некомерційний підприємством Криворізька міська клінічна лікарня № 16 Криворізької міської ради, ОСОБА_3 перебував у стаціонарі з 25 липня 2022 року по 09 вересня 2022 року (а.с.51).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 163840/481, виданої Комунальним некомерційний підприємством Криворізька міська клінічна лікарня № 16 Криворізької міської ради, ОСОБА_3 перебував у стаціонарі з 25 липня 2022 року по 09 вересня 2022 року у зв`язку із бойовою травмою, вогнепальне осколочне поранення м`яких тканин обох стоп (а.с.50).

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі ст.8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16) за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Такі висновки відповідають висновкам висловленим Верховним Судом у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21.

Таким чином, зважаючи, що неповнолітня донька ОСОБА_10 проживає разом із матір`ю, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та не заперечується сторонами, в той же час позивач, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, також зобов`язана виконувати рішення Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року та сплачувати в примусовому порядку аліменти на користь відповідача, що свідчить про порушення її майнових прав та інтересів, оскільки саме вона має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині припинення стягнення аліментів на утримання дитини.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини.

Згідно ч.1 ст.182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч.1 ст.155 СК України.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз змісту статей 181, 192 СК України дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд відхиляє твердження відповідача про перебування на його утриманні дружини та її неповнолітньої дитини, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому відсутні відомості про непрацездатність дружини відповідача та надання ним коштів на утримання її дитини.

При цьому, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також стан здоров`я відповідача, який отримав бойове поранення, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 15 березня 2024 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так, при зверненні до суду із позовом про звільнення від сплати аліментів позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, враховуючи, що позивач при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76, 80, 81, 89, 223, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року (справа № 212/6332/23) та відкликати виконавчий лист.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду на протязі тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено та підписано 30 травня 2024 року, відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України.

Суддя: М.Д. Власенко