Справа № 286/2783/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Овруцька міська рада Житомирської області, про виділення в натурі частки житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі: 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 звернулися в суд з позовною заявою до відповідачів: 1. ОСОБА_3 , 2. ОСОБА_4 , 3. ОСОБА_5 , 4. ОСОБА_6 , в якій просять виділити їм в натурі 1/4 ідеальну частку з спільної часткової власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , наступні приміщення: кімнату площею 9,2 кв.м., кімнату площею 10,1 кв.м., кімнату площею 19,5 кв.м., кухню площею 6,7 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., коридор площею 5,0 кв.м., 1/2 частину коридору площею 3,0 кв.м., 1/2 частину сараю, 1/2 частину огорожі, 1/2 частину гаражу, погріб під гаражем, припинити спільну власність та визначити частку - 1/1.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче судове засідання на 11.10.2023 року. Ухвалою суду від 11.10.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладалося на 14.11.2023 року. Ухвалою суду від 14.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті

У встановлений судом строк відповідачі відзиву на позовну заяву не подали.

Сторони та третя особа, будучи належно повідомленими, в підготовче судове засідання не прибули. Позивач 1 подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Відповідачі 2, 3 подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду, при цьому вважають, що спір відсутній, матеріали технічної інвентаризації застарілі, потребують переоформлення, підстави для виділення частки позивачам відсутні. Третя особа подала клопотання, в якому просить справу слухати у відсутність її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Позивач 2, Відповідачі 1, 4 про поважність причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань не подавали. Неявка сторін та третіх осіб не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з копій договору дарування квартири, що складає частину житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного державного нотаріального округу Кушнерчук О.М. 29.08.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 218, Витягу з Державного реєстру правочинів від 29.08.20005 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 94338608, виданого ДКП Коростенське МБТІ 27.12.2005 року, позивачу 1 ОСОБА_1 та позивачу 2 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 56,2 кв.м., житлова площа становить 38,8 кв.м. Вказана квартира, що складає 1/4 частину житлового будинку в цілому трьохкімнатна, складається з кімнати площею 9,2 кв.м., кімнати площею 10,1 кв.м., кімнати площею 19,5 кв.м., кухні площею 6,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., коридору площею 5,0 кв.м., 1/2 частини коридору площею 3,0 кв.м.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2023 року за позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 09.12.2005 року зареєстровано право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 в 1/2 частці кожному, що складає по 1/8 частині житлового будинку кожному, загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка складається з складається з кімнати площею 9,2 кв.м., кімнати площею 10,1 кв.м., кімнати площею 19,5 кв.м., кухні площею 6,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., коридору площею 5,0 кв.м., 1/2 частини коридору площею 3,0 кв.м. 1/2 частини сарая, 1/2 частини гаража, погрібу під гаражем.

З цієї ж Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.07.2023 року вбачається, що співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 також є відповідачі: 1. ОСОБА_3 , якому належить 3/20 частин, 2. ОСОБА_4 , якій належить 3/20 частин, 3. ОСОБА_5 , якій належить 1/5 частини, 4. ОСОБА_6 , якій належить 1/12 частини, а також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - по 1/12 частині (всього 1/4 частини).

З наданого позивачем технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого 03.01.2001 року Коростенським МБТІ, приміщення квартири розміщено на І поверсі будинку являють собою окрему (загальну) квартиру загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка складається з 1-ої кімнати площею 9,2 кв.м., 2-ої кімнати площею 10,1 кв.м., 3-ої кімнати площею 19,5 кв.м., кухні площею 6,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., коридору площею 5,0 кв.м., 1/2 частини коридору площею 3,0 кв.м. 1/2 частини сарая, 1/2 частини гаража, погрібу під гаражем.

Згідно з ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

У відповідності ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

3гідно з ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. (ч.1). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. (ч.2) У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3).

Виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо) (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 601/180/16).

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 725/602/18).

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом № 55 від 18.06.2007 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Виходячи з положень статей 183, 364 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», суд доходить висновку, що виділ частки в натурі із спільного будинку може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником.

Отже, виділ часток майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо сторонами організовано приміщення із самостійними виходами і відповідно кожній зі сторін може бути виділено відокремлені частини майна, які за розмірами відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Згідно з наявними копіями правовстановлюючих документів, позивачам належить на праві власності окреме ізольоване помешкання - окрема квартира в житловому будинку, яка складає 1/4 частину цього житлового будинку, і вони нею володіють і користуються, як фактично виділеною в натурі спільною частковою власністю. Щодо решти частин будинку, то фактично між сторонами склався порядок користування приміщення житлового будинку також як окремими ізольованими квартирами, і інші співвласники ними також користуються, що не заперечується сторонами. Проте, позивачі просять фактично повторно виділити в натурі належну їм 1/4 частину житлового будинку, яка складається з ряду приміщень, і є окремою квартирою згідно з правовстановлюючими документами, на яку у них зареєстровано право власності, і щодо якої вони безперешкодно мають правову можливість реалізувати свої правомочності власника (володіння, користування, розпорядження). При цьому у позові також просять припинити спільну власність та визначити частку 1/1. Ці дві вимоги суперечать одна одній.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У позові позивачі зазначають, що житловий будинок, в якому знаходиться належне їм помешкання, має багато співвласників, але реєстрація прав цих співвласників неоднакова, у позивачів належна їм частка будинку зареєстрована як квартира, у інших - як квартири, і як частини будинку, за деякими співвласниками право власності взагалі не зареєстровано. Позивачі стверджують, що через цей різний статус житлових приміщень спільного майна не можуть звернутися до нотаріуса з прохання вчинення нотаріальної дії - посвідчення договору про виділ в натурі частки з спільної часткової власності.

Проте, маючи зареєстроване право власності на спірний об`єкт - частину житлового будинку, як окрему ізольовану квартиру, позивачами реалізовано їх право на надання їм у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності і інші співвласники житлового будинку, в тому числі відповідачі, ніяким чином не перешкоджають позивачам розпоряджатися їхнім майном, зокрема відчужити його шляхом вчинення відповідних нотаріальних дій.

Позивачі не вказують, що виділена їм із спільного майна квартира, якою вони володіють, користуються та мають право розпоряджатися, не відповідає розміру їх частки співвласників у праві спільної власності. При цьому заяв про зміну предмета чи підстав спору позивачі суду не подавали.

Тоді як відповідачі у своїх заявах у вирішенні справи хоч і покладаються на розсуд суду, проте вважають, що спір між сторонами відсутній, підстави для виділення частки позивачам відсутні, матеріали технічної інвентаризації є застарілими і потребують переоформлення.

В матеріалах справи відсутній і позивачами суду не надавався висновок експерта з інвентаризації нерухомого майна щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна про те, що за технічними показниками спірний об`єкт - квартира АДРЕСА_1 , є відокремленим об`єктом з окремими комунікаціями та може бути виділена в натурі в окремий житловий будинок, а клопотання про призначення судової експертизи позивачами не заявлялося.

Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю та відсутністю порушень прав позивачів відповідачами.

Позивачами сплачено судовий у розмірі 1073,60 грн.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 200, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачами.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.01.2024 року.

Суддя: В. І. Вачко