Справа № 932/1473/24
Провадження № 2/932/824/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2024 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 28.02.2021 року у м. Дніпро, на перехресті вул.Троїцької вул.І.Сікорського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Hyundai SONATA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля отримали механічні пошкодження. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 були застраховані в ПрАТ «СК «УСГ», Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0402-20-00072 від 12.03.2020 року. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2021 року ОСОБА_1 , було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Власник пошкодженого транспортного засобу «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 , звернулась до ПрАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування, шляхом зарахування грошових коштів в розмірі 213 381,17 грн., трьома частинами, що підтверджується платіжними дорученнями № 10602 від 22.04.2021 року; №10603 від 22.04.2021 та №10604 від 22.04.2021. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai SONATA», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-5475920, у зв`язку з чим ТДВ «СК «Кредо» сплатило на користь ПрАТ «СК УСГ» страхове відшкодування за полісом АР-5475920 в розмірі 130 000,00 грн. Враховуючи, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати позивачу різницю між сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 83 381,17 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 року, справа передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою від 03.04.2024 року суддя Кудрявцева Т.О. відкрила провадження у справі та призначила її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та додані до неї документи, а саме позовна заява з додатками, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 28.02.2021 року у м. Дніпро, на перехресті вул.Троїцької вул.І.Сікорського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Hyundai SONATA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

14.04.2021 року постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди за ст.124 КУпАП є встановленою та не підлягає доведенню.

Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та обставини даного ДТП, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судом встановлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований у ПрАТ «СК «УСГ» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0402-20-00072 від 12.03.2020 р.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

02.03.2021 р. до ПрАТ «СК «УСГ» звернувся власник транспортного засобу марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_3 із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З врахуванням звіту №10205 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, акта огляду пошкодженого транспортного засобу, калькуляції, рахунків та акта виконаних робіт, ПрАТ «СК «УСГ» затверджено страховий акт № ССКА-7418 від 21.04.2021 р. про виплату ОСОБА_4 страхового відшкодування у сумі 213 381,17 грн.

Як встановлено судом, ПрАТ «СК «УСГ» на підставі страхового акта № ССКА-7418 від 21.04.2021 р. було сплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 213 381,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10602 від 22.04.2021 р. на суму 171 771,84 грн.;платіжним дорученням №10603 від 22.04.2021 р. на суму 38 408,61 грн.; платіжним дорученням № 10604 від 22.04.2021 р. на суму 3200,72 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Разом з тим, положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу марки «Hyundai SONATA», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ «СК «Кредо» відповідно до поліса АР-5475920 (страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну - 130000,00 грн.), що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ.

Разом з тим, внаслідок звернення ПрАТ «СК «УСГ» до ТДВ «СК «Кредо» з метою отримання страхового відшкодування у розмірі 213 381,17 грн., ТДВ «СК «Кредо» відшкодувало ПрАТ «СК «УСГ» лише 130000,00 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди у сумі 213 381,17 грн. та страховою виплатою ТДВ «СК «Кредо» у розмірі 130 000,00 грн. складає 83381,17 грн., яка підлягає стягненню з винної у вчиненні ДТП особи, а саме з відповідача.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що до позивача внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, при цьому страховик відповідача здійснив страхову виплату недостатню для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 83 381,17 грн. (213 381,17 грн. - 130000,00 грн.).

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 551, 610, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 10-11, 12, 13, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (), суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 83 381,17 грн. (вісімдесят три тисячі триста вісімдесят одна гривня сімнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» () суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева