КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 жовтня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/16908/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича,

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва

від 20 серпня 2024 року

у цивільній справі № 761/30759/23 Шевченківського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , 20 вересня 2024 року безпосередньо до Київського апеляційного суду подав апеляційну скаргу.

Також в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, 26 вересня 2024 року подав адвокат Мамаєв Д. Ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Ураховуючи, що особа яку представляє Мамаєв Д. Ю. - ОСОБА_1 , скористався правом на подання апеляційної скарги, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд, уникаючи зайвого формалізму, виходить із того, що апеляційні скарги ідентичні за змістом, містять ідентичні вимоги, подані у межах строку на апеляційне оскарження, й вважає за можливе розглядати обидві подані скарги, як одну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Мамаєва Д. Ю., на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 чт. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір при подачі апеляційної скарги на рішення суду справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За приписами пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору лише в частині стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно статті 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить основна заробітна плата та додаткова.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16 зроблено висновок про те, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі -у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 711/4010/13-ц вказала, що вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури.

Ураховуючи наведене, позивач не звільнений від сплати судового збору за вимогами про стягнення вихідної допомоги при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становив 2 684 грн.

Ціна позову становить 15 106 112 грн 88 коп.

Рішення оскаржується в повному обсязі.

Отже, за подання апеляційної скарги на судове рішення у даній справі апелянту потрібно сплатити судовий збір у розмірі 20 130 грн 00 коп. ((2 684 * 5)*150%) за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян. р-н/22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA0026010;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 13.02.2020 року по справі № 910/4557/18 в квитанції (платіжному дорученні) про сплату судового збору необхідно зазначати номер справи та дату судового рішення, що оскаржується.

Оригінал документу про сплату судового збору із зазначенням відомостей про те, за яку саме апеляційну скаргу сплачується судовий збір, необхідно подати до Київського апеляційного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення виявлених судом недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у випадку не усунення у встановлений термін виявлених судом недоліків апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Інформацію по справі можна отримати в мережі Інтернет на офіційному сайті Київського апеляційного суду за веб адресою: https://www.kas.gov.ua/CourtPortal.WebSite/Home/PoshukSprav

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова