Справа №487/9748/23
Провадження №2/487/1130/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, з виплатою грошової компенсації та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Коренко Т.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на частку в квартирі АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на частку вище вказаної квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 , спадкоємцями після якого, були мати померлого ОСОБА_4 та донька ОСОБА_2 , які прийняли спадщину у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 , у рівних частках по частки кожній. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя склала заповітом, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 у вигляді частки у праві приватної спільної частковій власності квартири АДРЕСА_1 . Отже, на теперішній час позивач та відповідач є співвласниками спірного нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , із відповідними частками. Позивач постійно мешкає у спірній квартирі, утримує її, сплачує комунальні платежі, робить поточні ремонти, тобто володіє та користується вказаним нерухомим майном. Відповідач тривалий час проживає за кордоном, ніякого інтересу до квартири не виявляє, кошти на утримання її частки в квартирі не надає. Згідно оцінки вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 182400 грн., а вартість частки відповідно становить 45600 грн. Посилаючись на вимоги ст.. 365 ЦК України, вважала існують підстави для припинення права власності відповідача на її частку у спірній квартирі та визнання права власності на вказану частку за позивачем.

Ухвалою від 28.12.2023 в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 03.01.2024 позов залишено без руху.

10.01.2024 представником позивача подана заява про виконання ухвали суду про залишення позову без руху.

Ухвалою від 17.01.20234 відкрите провадження у справ в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

26.08.2024 і 27.08.2024 відповідач подала до суду заяви в яких зазначила, що не заперечує проти виплати їй позивачем компенсації в розмірі 98518,50 грн., за належну їй частку в квартирі АДРЕСА_1 .

27.08.2024 представник позивач подала до суду заяву про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду та заяву про доручення доказів, щодо внесення коштів позивачем на депозитний рахунок.

Ухвалою від 27.08.2024 закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

03.10.2024 представник позивача адвокат Коренко Т.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

03.10.2024 представник відповідача адвокат Дідняк І.А. подав до суду заяву про розгляд справи без її та відповідача участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Адвокат Дідняк І.А. також долучила до матеріалів справи заяву ОСОБА_2 , яка не заперечує проти задоволення позовних вимог та виплати їй позивачем компенсації в розмірі 98518,50 грн., за належну їй частку в квартирі АДРЕСА_1 .

.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19.08.2023 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округ Боненко Т.Л., позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Іншим співвласником вище вказаної квартири є відповідач ОСОБА_2 , який належить на праві власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частка квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.12.2013 державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори.

Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №359956445 від 26.12.2023.

Згідно звіту про оцінку майна №18РМ-230803-029 ТОВ «Оцінка Київ» від 03.01.2024, оціночна (ринкова) вартість об`єкту - квартири АДРЕСА_1 , без ПДВ становить 394074 грн.

Жодних заперечень зі сторони відповідача щодо оцінки вказаного майна не поступало.

27.08.2024 ОСОБА_1 було внесено на депозит Державної казначейської служби України м. Київ, в якості компенсації ОСОБА_2 вартості частки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 98518,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи те, що позивач внесла на депозитний рахунок в якості компенсації відповідачу вартість 1/4 частки у спірному майні - квартирі АДРЕСА_1 , у розмірі 98518,50 грн. і питання визначення вартості сторонами погоджено та не є спірним, право власності ОСОБА_2 на таку частку спірного майна має бути припинено.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, шляхом припинення права власності ОСОБА_2 на 1/4 частку в квартирі АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , із виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 98518,50 грн., внесену ОСОБА_1 на депозит Державної казначейської служби України м. Київ, в якості компенсації вартості частки нерухомого майна.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, з виплатою грошової компенсації та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку у спільному частковому майні в квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

Виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 98518,50 грн., внесену ОСОБА_1 27.08.2024 на депозит Державної казначейської служби України м. Київ (отримувач 820172, код отримувача 26299835, UA0016294), в якості компенсації вартості частки нерухомого майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , Ю, місце реєстрації відсутнє.

Суддя С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 17.10.2024.