Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Личківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Личківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач посилається на те, що на початку 1988 року вселилася в домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що вказаний будинок пустував. Як пізніше їй стало відомо, згідно даних бюро технічної інвентаризації право власності на дане майно ні за ким не було зареєстроване. Правовстановлюючих документів про право приватної власності на вказане домоволодіння у неї немає.

Позивач зазначає, що після вселення в даний будинок з 1989 року зареєстрована за вказаною адресою.

Враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням нерухомим майном житловим будинком з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю.

Тому прохає визнати за нею право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Згідно виписки погосподарської книги Личківської сільської ради від 02.10.2023 року ОСОБА_1 зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 , є головою домогосподарства (а. с. 11).

Згідно довідки Личківської сільської ради ОСОБА_1 дійсно проживає одна за адресою АДРЕСА_1 , з 1988 року по теперішній час (а. с. 12).

Згідно інформаційної довідки КП «Новомосковське МБТІ» право власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1 , не зареєстроване (а. с. 3).

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначено в п. п. 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Суд встановив, що позивач, зокрема з 1988 року постійно користується нерухомим майном, що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд встановив, що позивач більше ніж 10 років, а точніше, з 1988 року по теперішній час відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним домоволодінням, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на домоволодіння за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 60,2 м 2 , житловою 29,8 м 2 з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається А1-1 - будинок, а2 прибудова, Б, В, Г - сарай, ПГ - погреб, № 1,2 огорожа.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук