Номер провадження: 22-ц/813/6862/24
Справа № 523/4780/21
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування Мирової угоди від 20.04.2010 року, визнання права власності та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном.

Короткий зміст клопотання про зупинення провадження.

Відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні заявила клопотання про зупинення провадження з розгляду даної справи.

Обґрунтовуючи вимоги заявленого клопотання вказує на те, що станом на сьогоднішній день у різних судах м. Одеси перебувають на розгляді цивільні справи, результат розгляду яких буде безпосередньо впливати на вирішення даної справи.

Зокрема, в провадження Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа № 522/10387/22 за позовом ОСОБА_2 до приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу Швидкої М.Г., Савченко С.В., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про визнання дій неправомірними та їх скасування, визнання довіреностей недійсними. На даний час справа перебуває на розгляді у Одеському апеляційному суді.

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси слухається цивільна справа № 523/4321/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу Швидкої М.Г., ОСОБА_4 , про визнання довіреностей недійсними.

У рамках розгляду цивільних справ № 522/10387/22 та № 523/4321/24 вирішується питання щодо повноважень представників ОСОБА_1 в участі у справі № 1527/3743/12, яка перебувала на розгляду в Суворовському районному судді м. Одеси та в рамках розгляду рішенням суду було вирішено спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, на підставі якого ОСОБА_1 набув у власність 1/2 частину кафе бару «Монте Кристо», загальною площею 768,5 кв.м. У разі задоволення судами вказаних позовів, це буде підставою для перегляду рішення у справі № 1527/3743/12.

Окрім того, ОСОБА_2 також пояснила, що нею було подано заяву про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року по цивільній справі № 1527/3743/12 за нововиявленими обставинами на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2024 року з розгляду цивільної справи № 523/8781/23, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання мирової угоди недійсною. Задоволення поданої заяви про перегляд рішення суду від 16.01.2017 року у справі № 1527/3743/12 вплине на законність вимог ОСОБА_1 в рамках розгляду справи № 523/4780/21.

У зв`язку з цим, просила суд постановити ухвалу, якою зупинити провадження з розгляду даної справи до набрання законної сили судовими рішеннями в справах № 522/10387/22, що перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суді, а також до набрання законної сили рішенням суду у справі № 523/4321/24 та № 1527/3743/12.

Позиція сторони ОСОБА_1 щодо зупинення провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечила в повному обсязі. Пояснила, що при розгляді цивільної справи №1527/3743/12, яка перебувала на розгляду в Суворовському районному суді м. Одеси та в рамках розгляду рішенням суду було вирішено спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, на підставі якого ОСОБА_1 набув у власність 1/2 частину кафе бару «Монте Кристо», який є предметом спору у даній справі, вона здійснювала представництво інтересів ОСОБА_1 у всіх інстанціях, зокрема, у першій інстанції, апеляційній та касаційній інстанціях, де також судами перевірялися повноваження її як представника. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року за результатами розгляду справи № 1527/3743/12 станом на сьогоднішній день набрало законної сили та воно є нескасованим. А тому зазначила, що обставини, які зазначені у клопотання не є підставами для зупинення провадження по справі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2024 року клопотання відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_2 про зупинення провадження з розгляду цивільної справи №523/4780/21 задоволено частково. Провадження у справі №523/4780/21 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування нежитловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування Мирової угоди від 20.04.2010 року, визнання права власності та стягнення моральної шкоди зупинено до набрання законної сили судового рішення у справі №1527/3743/12 за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року на нововиявленим обставинами. У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1)суд першої інстанції, не врахував вимоги пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, та не навів жодних обставин які свідчать про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. У ЦПК України чітко визначено, що суд не може послатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Таким чином, стаття 251 ЦПК України чітко встановлює, що підставою для зупинення провадження у справі є саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, у той час, як суд 1-ої інстанції в оскаржуваній ухвалі взагалі не обґрунтував, у чому полягає неможливість розгляду цієї справи до вирішення заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами;

2)суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що провадження по даній справі (№523/4780/21) було відкрито ще 13 квітня 2021 року, тобто справа розглядається вже більше трьох років. А рішення по справі №1527/3743/12 було ухвалено 16 лютого 2017 року, та набрало законної сили 18.04.2017 року на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області. Таким чином, з моменту набрання законної сили даним рішенням пройшло більше 7-ми років. Тільки у квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд зазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року зупинено провадження у справі №1527/3743/12 у зв`язку із надходженням ухвали Верховного Суду про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У вказаній цивільній справі апеляційна скарга подана на ухвалу про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 07 жовтня 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зупиняючи провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі №1527/3743/12 за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року за нововиявленим обставинами, суд першої інстанції послався на те, що за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вирішується питання щодо залишення відповідного судового рішення в силі; скасування відповідного судового рішення та ухвалення нового рішення чи зміни рішення; скасування судового рішення і закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_2 в частині зупинення провадження до набрання законної сили судового рішення у справі № 1527/3743/12 за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року за нововиявленим обставинами, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Однак судова колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) зазначено, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У справі, яка переглядається, за позовом ОСОБА_1 позовними вимогами є встановлення порядку користування нежитловим приміщенням кафе-бару «Монте-Крісто», розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з літ. «А» загальною площею 768,5 кв.м., а саме: 1) виділити ОСОБА_1 в користування частину нежилого приміщення, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності та визначену висновком судової технічної експертизи; 2) виділити ОСОБА_2 в користування частину нежилого приміщення, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності та визначену висновком судової технічної експертизи.

Вказана позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року у справі №1527/3743/12, зокрема, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частини за кожним на нежитлові будівлі кафе бару «Монте Кристо», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з літ. А, загальною площею 678,5 кв.м. ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 у користуванні нежилого приміщення, що є їх спільною сумісною власністю; не надає права користуватись тією частиною нежилого приміщення, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року на нововиявленим обставинами.

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність відкритого провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги, та можливість встановлення підстав для встановлення порядку користування нежитловим приміщенням.

Таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

На думку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постановах від 18.09.2018 у справі №9901/314/19 та від 16.10.2019 у справі №800/330/17 метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Тому, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 лютого 2021 року по справі №463/3577/17 та постанові від 08 лютого 2021 року по справі №487/3839/17.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведені вимоги закону і відповідні роз`яснення.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року у справі №1527/3743/12 не є скасованим, його дію не зупинено, після перегляду апеляційною та касаційною інстанцією набрало законної сили та є чинним.

Також слід зазначити, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року у цивільній справі №1527/3743/12, порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції не врахував право сторін на розумні строки розгляду справи.

Апеляційний суд зазначає, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року зупинено провадження у справі №1527/3743/12 у зв`язку із надходженням ухвали Верховного Суду про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Також з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2024 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року у справі № 1527/3743/12.

Як зазначає касаційний суд у описовій частині вищевказаної ухвали, « ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (далі відповідач) подала до Верховного Суду клопотання, у якому просить зупинити дію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2017 року до закінчення розгляду справи про його перегляд за нововиявленими обставинами з метою попередження наступних незаконних дій з боку позивача чи його представників щодо спірного майна та усунення будь-яких можливостей для маніпулювання законом».

Таким чином, колегія суддів наголошує, що загальні дії відповідача ОСОБА_2 , яка наполягає на зупиненні провадження у справі з перегляду за нововиявленими обставинами рішення, ухваленого не на її користь, не відповідають принципу добросовісності. За таких обставин інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам позивача, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2024 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк