КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/18085/23

номер провадження №22-ц/824/10390/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року /суддя Чередніченко Н.П./

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_3 через свого представника адвоката Оксененка Д.О. звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 177513,04 грн., з яких: 139975,62 грн. - основна сума боргу, 36355,31 грн. - пеня, 908,88 грн. - три відсотки річних, 273,23 грн. - інфляційні втрати.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики грошових коштів від 10.12.2021 року в сумі 177513 грн. 04 коп., з яких: 139975,62 грн. - основна сума боргу, 36355,31 грн. - пеня, 908,88 грн. - три відсотки річних, 273,23 грн. - інфляційні втрати. Вирішено питання судових витрат. /а.с. 44-47/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення в частині стягнення 36355,31 грн. - пені, 908,88 грн. - трьох відсотків річних, 273,23 грн. - інфляційних втрат скасувати, відмовивши у вказаних вимогах.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми матеріального права, зокрема положення ЦК України не передбачають накладення штрафних санкцій у період дії воєнного стану в Україні. Наголошував, що судом першої інстанції не враховано, що невиконання зобов`язання відбулось з незалежних від волі відповідача обставин - збройної агресії РФ, при чому, відповідач комунікує з позивачем, пропонуючи різні шляхи повернення боргу, зокрема і передачу транспортного засобу у власність позивача.

Позивач про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається в частині його оскарження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині стягнення 36355,31 грн. - пені з відмовою у вказаній вимозі, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 10.12.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів шляхом підписання розписки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 150000,0 грн., які зобов`язалась повернути до 10.06.2023 року.

Крім того відповідач зобов`язалась в разі недотримання строку повернення коштів, виплатити пеню в розмірі 10 % зазначеної суми за кожен місяць прострочення виплати.

На виконання своїх зобов`язань відповідач частково сплатила кошти, однак, решта суми в розмірі 139975,62 грн. відповідачем повернута не була.

В серпні 2023 року позивач направив відповідачу лист із проханням повернути кошти в розмірі 139975,62 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, зокрема і в частині стягнення 36355,31 грн. - пені, 908,88 грн. - трьох відсотків річних, 273,23 грн. - інфляційних втрат, суд першої інстанції керувався нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України, про те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.

Суд першої інстанції вказував на те, що відповідач зобов`язалась у разі не повернення коштів в строк до 10.06.2023 року, платити позивачу пеню в сумі 10 % від простроченої суми за кожен місяць прострочення.

Позивачем з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань пред`явлено до стягнення пеню в сумі 36355,31 грн., три відсотки річних у розмірі 908,88 грн., та інфляційні втрати у розмірі 273,23 грн., які були нараховані за період із 11.06.2023 р. по 28.08.2023 р.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновків, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних також підлягають задоволенню у повному обсязі.

Однак з таким висновком суду, в частині стягнення пені, передбаченої договором, погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно із Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40 - 44, ст. 356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Отже пеня в сумі 36355,31 грн., нарахована за період із 11.06.2023 р. по 28.08.2023 р. стягненню не підлягає.

Разом з тим, передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, як і нарахування інфляційних збитків, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Отже, три відсотки річних у розмірі 908,88 грн., та інфляційні втрати у розмірі 273,23 грн., які були нараховані за період із 11.06.2023 р. по 28.08.2023 р., підлягають стягненню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у вказаній частині висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, зменшенню на 363, 55 грн підлягає судовий збір, що було стягнуто на користь держави з відповідачки в суді першої інстанції, в апеляційному суді 545, 32 грн має бути компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року - задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року в частині стягнення 36355, 31 грн. пені - скасувати, відмовивши у вказаній вимозі.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року в частині стягнення 908,88 грн. трьох відсотків річних, 273,23 грн. інфляційних втрат - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1411, 58 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Компенсувати ОСОБА_1 545, 32 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: