Справа № 161/6476/24
Провадження № 2/161/2436/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 вересня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Крупінської С.С.

секретаря судового засідання Федорової В.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

02.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Луцької міської ради, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, який мотивував тим, що з 28.10.2011 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2013 було розірвано. В шлюбі у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року стягуються з нього в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 486 грн. щомісячно, починаючи з 29.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. З моменту розірвання шлюбу та призначення сплати аліментів неповнолітня донька ОСОБА_5 проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 , а 10.11.2021 року виїхала за межі України без згоди батька на виїзд дитини за кордон та була переведена на сімейну (домашню) форму навчання, однак після неодноразових переговорів із відповідачкою, 23.01.2022 року донька повернулась разом із матір`ю назад в Україну та продовжила очне навчання в КЗ ЗСО «Луцький ліцей № 22 Луцької міської ради». Однак відповідачка в подальшому нехтувала своїми батьківськими обов`язками, надмірно вживала алкоголь із співмешканцем та неодноразово піднімала руку на дитину, у зв`язку із чим донька харчувалась у дідуся та бабусі. Після повномасштабного вторгнення на початку 2023 року відповідачка з донькою виїхала за кордон до Федеративної Республіки Німеччина. Перебуваючи за кордоном відповідачка надмірно вживала алкоголь, била дитину, не доглядала за нею, навчальні заклади дитина не відвідувала, залишалась сама вдома. На дану ситуацію відповідачки з дитиною звернуло увагу Районне управління Служби у справах неповнолітніх Земельного району Трір-Саарбург Федеративної Республіки Німеччина, у зв`язку з чим дитина була взята під опіку. Через психологічний та фізичний стан дитини, остання не погоджувалась проживати з матір`ю, тому районним судом м.Саарбург було видане свідоцтво про призначення опікуна для ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Трір-Саарбург, відбулось судове засідання за результатом якого, за рішенням суду відповідачка була позбавлена материнських прав, батькові дитини надано обмежений час, щоб повернути дитину в Україну, в іншому випадку дитину направлять в німецький заклад допомоги молоді. 07.02.2024 року ОСОБА_7 повернувся з онукою в Україну. На даний час дитина проживає з батьком, та навчається КЗ ЗСО «Луцький ліцей № 22 Луцької міської ради». Батько піклується про доньку, забезпечує її всім необхідним. На підставі викладеного просить визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_1 та припинити з 02.04.2024 року стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , які стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року у справі № 161/18569/13-ц та звільнити ОСОБА_8 від сплати заборгованості перед ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі щомісячно, які підлягали стягненню на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року у справі № 161/18569/13-ц, сформованої за період з 02.04.2024 року по дату набрання рішенням суду в даній справі законної сили та стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 05.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.05.2024 року було замінено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Луцької міської ради та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на належну третю особу Орган опіки та піклування Луцької міської ради.

Відповідачка свої правом не скористалась, відзив на позов не подала.

05.06.2024 року підготовче провадження по справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що з 28.10.2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2013 року було розірвано (а.с.18).

В шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.16).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року стягуються з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 486 грн. щомісячно, починаючи з 29.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20-21).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування до самостійного життя є обов`язком батьків.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 161 СК України визначаючи місце мешкання дитини, суд враховує рівність прав та обов`язків батьків, виходить із інтересів дитини, приймає до уваги відношення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, ставлення дитини до кожного з них, вік дитини, стан його здоров`я та інші обставини, котрі мають суттєве значення.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р., зі змінами та доповненнями, встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

З матеріалів справи вбачається, що після повномасштабного вторгнення на початку 2023 року відповідачка з донькою виїхала за кордон до Федеративної Республіки Німеччина. Перебуваючи за кордоном відповідачка надмірно вживала алкоголь, била дитину, не доглядала за нею, навчальні заклади дитина не відвідувала, залишалась сама вдома. На дану ситуацію відповідачки з дитиною звернуло увагу Районне управління Служби у справах неповнолітніх Земельного району Трір-Саарбург Федеративної Республіки Німеччина, у зв`язку з чим дитина була взята під опіку. (а.с.30-31,32).

Батько дитини, не маючи юридичної можливості виїхати за кордон України у зв`язку із військовим станом, 15.12.2023 року звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою про те, що його неповнолітня донька ОСОБА_5 , якій 11 років, знаходиться в Німеччині в прийомній сім`ї, так як в рідної матері її відібрали органи опіки та піклування Німеччини, оскільки матір зловживала алкоголем та піднімала руку на дитину.

За реагуванням працівників Офісу Омбудсмена було відкрито провадження, скеровані відповідні акти реагування, а працівниками регіонального представництва Уповноваженого у Волинській області надано рекомендації та роз`яснення батькові та дідусеві щодо оформлення всіх необхідних документів для повернення дитини додому (а.с.33).

З метою повернення дитини до України 17.01.2024 року батько дитини надав згоду на виїзди в період з 17.01.2024 року по 17.01.2025 року до Федеративної Республіки Німеччина та інших країн Європейського союзу своїй дочці, а також надав згоду, щоб його дочка повернулась назад в Україну у супроводі дідуся дитини ОСОБА_7 (а.с.34)

Паралельно батько дитини звернувся до Служби у справах дітей Луцької міської ради із зверненням, щоб підтвердити компетентному органу Федеративної Республіки Німеччина, що для дитини створені належні умови для навчання, розвитку та відпочинку.

З повідомлення Служби у справах дітей Луцької міської ради від 24.01.2024 року вбачається, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , виїхали до Федеративної Республіки Німеччина. Згідно із заяви батька ОСОБА_1 , матір дитини неналежно виконувала батьківські обов`язки, не доглядала за дочкою, тому дитина була відібрана від матері та влавштована у прийомну сім`ю. При спілкуванні з батьком телефоном малолітня ОСОБА_4 неодноразово висловлювала бажання повернутись в Україну. Працівники служби у справах дітей відвідали родину ОСОБА_9 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що для дитини створені належні умови для навчання, розвитку та відпочинку, що підтверджено актом обстеження умов проживання (а.с.36,38).

З довідки КЗ ЗСО «Луцький ліцей № 22 Луцької міської ради» від 11.03.2024 року № 123 вбачається, що ОСОБА_4 навчається у 6 класі даного навчального закладу у 2023/2024 навчальному році (а.с.34).

Також, служба у справах дітей Луцької міської ради надала суду висновок від 09.09.2024 року № 242 «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 », в якому вказала, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 05.09.2024, позивач ОСОБА_1 повідомив, що поведінка дочки змінилась у кращу сторону, вона відвідує психолога. Він контролює її поведінку, знає, де і з ким дочка проводить вільний час. ОСОБА_4 повідомила членам комісії, що більше часу проводить з батьком, хоча ночує у бабусі по лінії матері. Вона відвідувала психолога. Коли тато працює у нічну зміну, вона ночує у бабусі по лінії батька. Тато оплачує всі її витрати. Стосунки між ними налагоджуються. В квартирі за адресою АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_1 з батьками, є належні умови для навчання, розвитку та відпочинку дитини. З інформації Луцького ліцею № 22, в якому навчається ОСОБА_5 , дитина проживає з батьками матері за адресою АДРЕСА_2 та з татом і його батьками за адресою АДРЕСА_1 . З класним керівником та адміністрацією ліцею зв`язок підтримують батько, дідусі та бабусі зі сторони батька і матері. Тому служба у справах дітей вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_1 .

Отже, ретельно оцінивши докази про справі, прагнучі забезпечити дотримання найкращих інтересів дитини, а саме того, що дитині необхідно рости в сімейному оточенні, в атмосфері любові та турботи, мати гідні умови проживання, суд приходить до висновку, що в теперішній час, враховуючи вік дитини, а також те, що відповідачка ОСОБА_3 самоусунулась від виховання та розвитку дитини, суд приходить до висновку, що необхідно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року стягуються з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 486 грн. щомісячно, починаючи з 29.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір заборгованості по аліментам визначений розрахунком складеним державним виконавцем станом на 22.02.2024 року (а.с. 22).

Однак, судом встановлено, що з 07 лютого 2024 року дитина мешкає разом з позивачем, знаходиться на його матеріальному утриманні. Відповідачем вказані обставини належними доказами не спростовані.

В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем постійної матеріальної допомоги на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_4 з 07.02.2024 року проживає з батьком ОСОБА_1 та не проживає з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено дитина проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Згідно ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , які стягуються на підставі рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року.

Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати приїзду дитини до України та перебування її на повному утриманні батька, тобто з 07.02.2024 року.

Також слід звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості перед ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі щомісячно, які підлягали стягненню на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року, сформованої за період з 07.02.2024 року по дату набрання рішенням суду законної сили.

За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, відсутність заперечень відповідача щодо позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 273, 280-281 ЦПК України, ст.ст.161, 179,180,197,273 СК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_11 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в твердій грошовій сумі щомісячно, які стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року у справі № 161/18569/13-ц.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі щомісячно, які підлягали стягненню на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2013 року № 161/18569/13-ц, сформованої за період з 07.02.2024 року по дату набрання рішення суду в даній справі законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 10.10.2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська