СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12822/24

пр. № 2/759/4375/24

14 жовтня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

20.06.2024 року до Святошинського районного суду м. Києва через підсистему «Електронний суд» надійшли матеріали позовної заяви, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь МТСБ України кошти у розмірі 161 680,00 грн та судові витрати по справі у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.09.2022 року відповідач керуючи «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Новосілки, порушив ПДР України внаслідок чого автомобіль «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. ДТП сталось внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, що встановлено судовим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 06.12.2022 року. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на дату ДТП, потерпіла особа звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, адже вказана подія є страховим випадком. Особі, якій належить пошкоджений транспортний засіб, позивачем відшкодовано заподіяні збитки у розмірі 160 000,00 грн. При цьому, вартість (розмір) збитків визначено на підставі експертної оцінки заподіяної «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до звіту 303 827,53 грн. Окрім цього, позивачем понесено витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 1 600,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 59)

22.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти позовних вимог, зважаючи на те, що звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 14.10.2022 року № 19199/1, складено ТОВ «ЕАК «Довіра» не містить попередження суб`єкта оціночної діяльності про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, та не вказано, що такий звіт складено саме для подання до суду, що передбачено пунктом 5 статті 106 ЦПК України. Таким чином вказаний звіт є неналежним та допустимим доказом підтвердження матеріального збитку позивачу. Більш того як вбачається з наданих до позовної заяви копій документів акт прийому передачі виконаних робіт № 19199 від 02.12.2020 року виконаних за дорученням МТСБУ №86558, а дорожня транспортна пригода сталася тільки у вересні 2022 року. Таким чином акт прийому передачі виконаних робіт № 19199 від 02.12.2020 р. виконаних за дорученням МТСБУ №86558, не може вважатися належним і допустимим доказом у зазначеній цивільній справі, а тому просив відмовити у задоволенні позові (а.с. 64-71)

28.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник не погоджується із позицією представника відповідача, так як ним не обґрунтовано та не підтверджено письмовими доказами неправомірність визначення розміру завданої шкоди, зокрема, посилання представника відповідача на те, що звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику ТЗ від 14.10.2022 №19199/1 вважається неналежним доказом є безпідставним, оскільки з точки зору процесуального законодавства існують суттєві відмінності між статусом прав та обов`язком експертів та оцінювачів. Оцінку майна здійснює оцінювач, а різноманітні види експертиз експерт відповідної кваліфікації. Оцінювач займається професійною діяльністю на підставі профільного закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а експерт на підставі ЗУ «Про судову експертизу». Таким чином, посилання представника позивача у відзиві на Постанову ВС від 17 лютого 2022 року по справі № 442/7080/20 та на Постанову від 18 грудня 2019 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18 є безпідставним. Відтак, розмір виплаченого страхового відшкодування визначений суб`єктом оціночної діяльності з дотриманням вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 р. за № 1074/8395, із змінами. Відповідно наданий позивачем Звіт є належним та допустимим доказом у даній справі. Крім цього, твердження представника відповідача про те, що наданий позивачем акт прийому передачі виконаних робіт №19199 від 02.12.2020 за дорученням МТСБУ №86558 не може вважатися належним та допустимим доказом, спростовується тим, що Рахунок № 19199 та Акт виконаних робіт № 19199 підписано за допомогою електронного сервісу вчасно 18.10.2022 року. (а.с. 72-80)

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, ОСОБА_1 18 вересня 2022 року о 14 год. 30 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_3 , по вул. Васильківській, с. Новосілки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем FORD, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керувала ОСОБА_2 , яка рухалась попереду, та по інерції скоїла зіткнення з автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_5 , яким керувала ОСОБА_3 , який був перед ним, внаслідок чого автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_5 по інерції скоїв зіткнення з автомобілем LINCOLN, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_4 , який був перед ним. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2022 року по справі №369/9459/22 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність, відповідача не була застрахована, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування, зважаючи на те, що поліс на ТЗ № НОМЕР_3 станом на 18.09.2022 року не знайдено

20.09.2022 потерпіла особа звернулася до МТСБ України із заявою про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП від 18.09.2022 року

Згідно звіту №19199 від 14.10.2022 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ «BMW 330d» д.н.з. НОМЕР_5 визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратам підходом становить - 507 063,26 грн; ринкова вартість КТЗ визначена за порівняльним підходом складає - 1 192 277,11 грн; коефіцієнт фізичного зносу - 0,49, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить - 303 827,53 грн (а.с. 21-26)

Як вбачається із наказу №3/444 від 03.01.2023 МТСБ України, довідки №1 від 02.01.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ сплатило на рахунок потерпілої особи ПП «Коритищанське» страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №91479 від 04.01.2023 року у розмірі 160 000,00 грн

Окрім цього, позивачем було оплачено на рахунок ТОВ «Експертно-асистуюча компанія» «Довіра» за послугу - відправлення повідомлень зацікавленим особам виїзд на місце огляду (в межах міста) огляд та складання протоколу огляду, фотозйомка пошкодженнь КТЗ складання калькуляції вартості відновлювального ремонту та визначення розміру завданих збитків КТЗ використання додаткових послуг Audatex у розмірі 1 680,00 грн, що також підтверджується актом №19199, платіжною інструкцією №935465 від 02.11.2022 року та рахунком №19199 від 18.10.2022.

МТСБУ з метою з метою досудового врегулювання спору надіслало на адресу ОСОБА_1 вимогу №3-01б/477 від 04.01.2023 про відшкодування витрат понесених МТСБУ, до яких також входить збирання документів та визначення розміру шкоди, що загалом складає 161 680,00 грн

У зв`язку із встановленими обставинами справи, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму понесених витрат у розмірі 161 680,00 грн.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений.

Згідно з ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Як встановлено, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту.

Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У цьому Законі: майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності; майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Випадки обов`язкового проведення оцінки майна встановлюються цим Законом.

Положеннями пункту 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження N 12-18гс18) викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України». Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Враховуючи викладене, суд бере до уваги наданий звіт №19199/1 від 14.10.2022 року, оскільки він виконаний з дотриманням вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 р. за № 1074/8395, із змінами.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що через дії відповідача виникли цивільно-правові наслідки, внаслідок яких МТСБУ відшкодувало шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн та оплату послуг експерта у сумі 1 680,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () грошові кошти в порядку регресу у розмірі 161 680 (сто шістдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ключник А.С.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (код за , юридична адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).