Провадження № 2/522/3865/24
Справа № 522/3819/24
26 вересня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 12.03.2024 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову відзначено, що з 23.07.2013 сторони перебували у шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . Після народження дитини сторони перестали проживати разом та рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.05.2017 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач не піклується про дитину, не цікавиться його життям, станом здоров`я, розвитком та необхідністю матеріального забезпечення, зокрема, не сплачує аліменти стягнуті рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.01.2015 у справі №496/5146/14-ц. Батько взагалі не спілкується з дитиною. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку по вихованню дитини. ОСОБА_3 є дитиною інвалідом та потребує постійного лікування та обстеження. Для надання психіатричної допомоги дитині необхідна згода батька, який заблокував номер телефону позивача, через що позивачка вимушена звертатися до органу опіки та піклування з метою надання дитині необхідної медичної допомоги.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15.05.2024.
У підготовчому засіданні 15.05.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_4 було вирішено відкласти розгляд справи з метою сповіщення відповідача, до 19.06.2024.
У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду, розгляд справи у підготовчому засіданні 19.06.2024 було відкладено до 17.07.2024.
В результаті проведеного підготовчого засідання 17.07.2024 за участі представника позивача ОСОБА_4 було закрите підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 20.08.2024.
У судовому засіданні 20.08.2024 проведеному за участі позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 було вирішено продовжити розгляд справи в заочному провадженні, з метою повторного сповіщення відповідача, розгляд справи відкладено на 26.09.2024.
У судове засідання 26.09.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду 26.09.2024 з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.01.2015 по справі №496/5146/14-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1 500 грн щомісячно (а.с.12).

Приморським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції 23.02.2016 відкрито виконавче провадження №50279372 з приводу виконання виконавчого листа №496/5146/14-ц, станом на 01.08.2017 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 21 610 грн (а.с.14, 15).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.05.2017 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом (а.с.6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8, 9).

Згідно характеристики зі школи - Вигодянський ліцей Вигодянської сільської ради від 13.09.2023, виховання Олега займається мама, тато не цікавиться навчанням хлопчика (а.с.16).

Вигодянська сільська рада Одеського району Одеської області надавала висновок органу опіки та піклування про надання дозволу ОСОБА_1 на обстеження (лікування) малолітнього ОСОБА_3 у психіатричному закладі (а.с.22).

Згідно епікризу №2931/1/1570 КНП ООМЦПЗ ООР, ОСОБА_3 має діагноз: шизофренія, дитячий тип. Зниження когнітивних функцій до рівня легкої розумової відсталості. Системний недорозвиток мовлення помірного ступеню, ехолалія (а.с.17).

Вигодянська сільська рада Одеського району Одеської області надала висновок органу опіки та піклування, яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.41-42).

Постановою КЦС ВС від 26.04.2022 року у справі №520/8264/19 зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст.164 СК України і може бути підставою для позбавлення батьківських прав щодо дитини.

Згідно із ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав.

Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З огляду на зміст п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд при ухваленні рішення враховує практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (постанова Верховного Суду України у справі № 343/1500/15-ц від 30 травня 2018 року).

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, об`єктом статті 8 вказаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейного життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, враховуючи надані докази, які свідчать, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина ОСОБА_3 , не забезпечує його матеріально, участі у вихованні не бере, не забезпечує його необхідним навчанням, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначене вказує на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину та займатись її вихованням.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з повноти та беззаперечності доказів, достатніх для ухвалення рішення у відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскільки, позивача було звільнено від сплати судового збору, то слід покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , батьківськи прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 07 жовтня 2024 року.

Суддя: В.Я. Бондар