Справа № 159/2502/24
Провадження № 2/159/869/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (м. Львів, вул. Бандери, 87 оф.54) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,) про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»» (далі по тексту -ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») через систему «Електронний суд»звернулось в суд з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 9182388 від 25.09.2020 року про надання позики в розмірі 9753,61 грн. та судові витрати (судовий збір сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.)

Позов обґрунтовано тим, що 25.09.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики № 9182388, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало у власність останньої грошові кошти у розмірі 300 грн.

Водночас, ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути позику до 16 жовтня 2020 року, а також сплатити проценти за акційною процентною ставкою 1,60 % у день і за простроченою процентною ставкою 2,70 % у день.

27.09.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі Додаткову угоду до договору позики № 9182388, за умовами якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» збільшило суму наданої позичальнику позики на 2700 грн., що в загальному розмірі наданої позики становить 3000 грн.

Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, припинила вносити платежі, передбачені договором позики, як повернення отриманих коштів, так і сплату процентів за користування кредитом.

За договором факторингу № 016-010421 від 01 квітня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за договором позики Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (далі - ТОВ «Сіроко Фінанс»), яке, у свою чергу, за договором факторингу № 20231130/1 від 30 листопада 2023 року відступило це право позивачу.

Згідно умов вказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в тому числі і до ОСОБА_1 .

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 12.04.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 9753,61 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом 3000 грн.; залишок заборгованості по процентах за користування позикою 5141,60 грн.; 3 % річних, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, 331,10 грн.; інфляційне збільшення 1280,91 грн.

За вказаних обставин, позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подала.

Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що у задоволенні даного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Судом встановлено, що 25 вересня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики № 9182388, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти в сумі 300 грн. строком на 21 день шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок останньої, а ОСОБА_1 , у свою чергу, зобов`язувалася повернути таку ж суму грошових коштів і сплатити плату (проценти) від суми позики у розмірі 1,6% на день (пункти 1, 2 Договору позики).

Пунктом 3 Договору позики визначено, що проценти за цим договором нараховуються на залишок позики щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів на залишок позики.

Згідно пункту 5 Договору позики, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 25.09.2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 300 грн.

27 вересня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі Додаткову угоду до договору позики №9182388, за умовами якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» збільшило суму наданої ОСОБА_1 на 2700 грн., що в загальному розмірі наданої позики становить 3000 грн.

Згідно з пунктом 2 Додаткової угоди визначено, що у зв`язку із збільшенням позики сторони домовились внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення позики та сплатити проценти п.2 Договору в новій редакції, а саме вартість позики за весь строк на який виданий позику - 921,60 грн., загальна вартість позики та процентів 3921,60 грн. Усі інші погодження п. 2 Договору залишаються без змін.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 12.04.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 9753,61 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом 3000 грн., залишок заборгованості по процентам за користування позикою 5141,60 грн., 3 % річних, згідно ч. 2 ст.625 ЦК України, 331,10 грн., інфляційне збільшення 1280,91 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» вказувало на невиконання відповідачем умов договору позики № 9182388 від 25.09.2020 року та наявність у неї заборгованості у розмірі 9753,61 грн.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Згідно із статтею 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було надано копію договору № 9182388 від 25.09.2020 року про надання позики на умовах фінансового кредиту, копію додаткової угоди до договору позики від 27.09.2020 року, копії договорів факторингу, витяг з Реєстру прав вимоги, повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики, а також виписку з особового рахунку з розрахунком заборгованості за укладеним договором позики.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у нього заборгованості перед позивачем у визначеному розмірі.

Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти у розмірі 3000 грн. первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на її банківський картковий рахунок.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

Наданий розрахунок є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

За відсутності доказів про розмір наданого кредиту суд позбавлений законної можливості зробити висновок про належність, достовірність та достатність розрахунку позову, який є одностороннім документом позивача та не був погоджений з відповідачем.

Так, розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Інформацію про рух коштів по рахунку позивачем не надано до суду.

Посилання позивача на лист ТОВ «ФК Фінексперс» від 08.12.2023 року, в якому підтверджено факт переказу на карту № НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 2700 грн., не приймаються до уваги, оскільки позивач у позовній заяві та в розрахунку вказує на тіло кредиту в розмірі 3000 грн.

З урахуванням того, що у наданих до позовної заяви матеріалах відсутні виписки з рахунку відповідача та сам рух коштів відповідно, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідач дійсно отримала грошові кошти, а саме - позику у сумі 3000 грн., а також наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку, як про це зазначає позивач.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Крім цього, до позовної заяви позивачем долучено договори факторингу, відповідно до яких 01 квітня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу відступило право вимоги до ряду боржників на користь ТОВ «Сіроко Фінанс», яке, у свою чергу 30 листопада 2023 року, за таким же договором, відступило це право позивачу ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» .

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» не довело належними та допустимими доказами як відступлення права вимоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь ТОВ «Сіроко Фінанс», так і відступлення ТОВ «Сіроко Фінанс» на свою користь права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики.

Надані позивачем письмові докази додатки до договорів факторингу достовірно та об`єктивно не підтверджують цю обставину, оскільки вказані документи є порожніми бланками без заповнення відповідних граф.

Такими доказами могли бути підписані сторонами та завірені печатками відповідні реєстри прав вимог, до яких внесена вимога до ОСОБА_1 за договором позики, а також акт приймання-передачі з реєстру прав вимог, однак вказані документи не були надані позивачем до суду.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Таким чином, суд вважає недоведеною обставину переходу до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» прав вимоги як до нового кредитора за договором позики № 9182388 від 25.09.2020 року.

З огляду на викладене, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 80 - 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 202, 207, 509, 526, 530, 610, 612, 625 , 1048 - 1054, 1077 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (м. Львів, вул.Бандери, 87 оф.54) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,) про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: П.Ю. Бойчук