Справа № 204/2508/23
Провадження № 2/204/142/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди та франшизи, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернулася до суду із позовом до ПАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 із вимогами про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та франшизи (том 1, а. с. 1-8).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 06 вересня 2022 року у м. Дніпрі на вул.. Титова, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mitsubichi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу ЗАЗ TF 698 K, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Skoda Fabia, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивачки отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року винною у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 . Разом з цим, зазначає про те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubichi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної події була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР/209999472. Зазначає, що 07 вересня 2022 року представником позивачки на електронну пошту ПАТ «СК «Євроінс Україна» надіслано оригінал повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування, а також завірені належним чином копії паспорта, РНОКПП ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія ОСОБА_4 , довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника ОСОБА_5 та документи, які стосуються евакуації транспортного засобу з місця ДТП. 23 вересня 2022 року адвокат Демарчук М.В., як представник ОСОБА_1 направив на електронну пошту ПАТ «СК «Євроінс Україна» заяву на зміну напрямку виплати страхового відшкодування, а 09 листопада 2022 року - копію постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та завірені належним чином копії паспорту та РНОКПП ОСОБА_6 , після чого ПАТ «СК «Євроінс Україна» виплатила позивачці страхове відшкодування у розмірі 76996 гривень 99 копійок. Не погодившись з вказаним розміром відшкодування, позивачка, через свого представника, звернулася до ПАТ «СК «Євроінс Україна із запитом-вимогою щодо надання документів на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та доплати страхового відшкодування на підставі висновку експерта ОСОБА_7 , складеного на її замовлення. Вказує, що листом від 12 грудня 2022 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» повідомила, що підстави для перегляду рішення про доплату страхового відшкодування відсутні, а також направила документи, на підставі яких було оцінено розмір заподіяної шкоди. Стверджує, що згідно документів наданих страховиком, розмір заподіяної шкоди визначено оцінювачем ОСОБА_8 невірно, оскільки вони не встановлюють дійсний розмір заподіяної шкоди позивачці. Так, зазначає, що відповідно до звіту оцінювача ОСОБА_8 № 19088 від 29 вересня 2022 року розмір матеріального збитку заподіяного в результаті пошкодження автомобіля "Skoda Fabia", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 136460 гривень 55 копійок, а вартість придатних залишків згідно висновку № 19088/1 від 21 жовтня 2022 року складає 56963 гривні 56 копійок. При цьому, оцінювач ОСОБА_8 у вказаному звіті встановив, що вартість ремонту транспортного засобу складає 246109 гривень 28 копійок, що перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, яка становить 136460 гривень 55 копійок, відтак відновлювати транспортний засіб недоцільно, а тому розмір збитків складає 136460 гривень 55 копійок. Натомість, позивачка вважає, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, то їй, як його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В той же час, оцінювач ОСОБА_8 не визначив вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, а визначив вартість придатних залишків. Більш того, вказує на те, що такий висновок оцінювачем ОСОБА_8 складено з численними порушеннями, такими як: не надано відповіді на питання, яке ставилось перед ним; не проведено діагностування технічно справних складників на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу та не визначено результати такого діагностування; визначення вартості придатних залишків здійснено без технічного огляду розукомплектованого внаслідок пошкодження транспортного засобу; оцінювач ОСОБА_8 не оглядав пошкоджений автомобіль; а у даному звіті відсутній акт огляду пошкодженого транспортного засобу та фотографії пошкодженого автомобіля, в розділі «Використані інформаційні джерела» звіту № 19088 від 29 вересня 2022 року, в п. 9 результати огляду об`єкта дослідження (акт огляду та фотографії додаються до звіту). Разом з цим, зазначає, що страховик не надіслав ані Акту огляду, ані фотографій пошкодженого транспортного засобу, які є невід`ємною частиною звіту, позивачці. Вважає що вказане свідчить про порушення п. п. с) п. 4.4 Методики та Звіт є неповним. Стверджує, що оцінювач ОСОБА_8 пошкоджений автомобіль не оглядав, а складав звіт на підставі акту огляду і фотографій, що були зроблені іншою особою, а тому незрозуміло, яким чином він міг достовірно визначити технічний стан автомобіля, а також обсяг і характер пошкоджень. З цих підстав, позивачка, через свого представника звернулася до судового експерта ОСОБА_7 для встановлення розміру збитку заподіяного в результаті пошкодження її автомобіля. Судовий експерт ОСОБА_7 особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб, робив відповідні заміри та фотографії та склав висновок № 3309/22 від 21 вересня 2022 року. Зазначає, що відповідно до вказаного висновку експерта вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Fabia, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 247113 гривень 35 копійок, а його ринкова вартість до дорожньо-транспортної пригоди становить 187928 гривень 01 копійка, а оскільки вартість відновлювального ремонту більша ніж ринкова вартість автомобіля, то матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля та становить 187928 гривень 01 копійка. При цьому, матеріальний збиток становить 128276 гривень 02 копійки, оскільки вартість пошкодженого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди становить 59651 гривню 99 копійок. Оскільки, ПАТ «СК «Євроінс Україна» позивачці виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 76996 гривень 99 копійок, то вважає, що останнього на її користь підлягає стягненню різниця недоплаченої суми страхового відшкодування та франшизи, у розмірі 48779 гривень 03 копійки, а також 2650 гривень витрат на оплату послуг експерта. В свою чергу, з відповідачки ОСОБА_2 позивачка прохає суд стягнути 2500 гривень франшизи. Разом з цим, позивачка прохає суд стягнути з відповідачів, пропорційно заявленим позовним вимогам, витрати на правову допомогу у сумі 6000 гривень та витрати на судовий збір 1073 гривні 60 копійок.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (том 1, а. с. 117), копія якої надіслана учасникам справи 28 лютого 2023 року за вихідним № 6772/23-вих/2/204/1501/23 (том 1, а. с. 118).

26 квітня 2023 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» - Журова Є.В., в якому він позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує (том 1, а. с. 120-123).

В обґрунтування відзиву зазначає, що 15 вересня 2022 року, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, на виконання вимог пункту 34.2 статті 34 Закону № 1961, уповноваженим представником відповідача в присутності представника позивача було оглянуто пошкоджений транспортний засіб, про що складено відповідний акт. Тому вважає, що у позивачки не виникло право на самостійне замовлення експертного дослідження, а відтак і право вимагати від страховика відшкодування витрат на проведення такого дослідження. Вказує, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця пригоди. Разом з цим, зазначає, що 29 вересня 2022 року на замовлення страховика оцінювачем ОСОБА_8 було складено звіт № 19088 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних транспортному засобу позивачки, відповідно до якого ринкова вартість даного транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди становить 136460 гривень 55 копійок, а вартість його відновлювального ремонту (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування) складає 246109 гривень 28 копійок. Вказує, що оскільки відновлення транспортного засобу є економічно невигідним, то вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до його пошкодження та становить 136460 гривень 55 копійок. При цьому, зазначає, що зважаючи на те, що транспортний засіб позивачки є фізично знищеним, то шкода спричинена в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначається як різниця вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Стверджує, що з метою визначення вартості транспортного засобу Skoda Fabia, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , після дорожньо-транспортної пригоди, страховиком в оцінювача ОСОБА_8 було замовлено дослідження вартості придатних залишків № 19088/1 від 11 травня 2022 року, відповідно до якого їх вартість становить 56963 гривні 56 копійок, а відтак розмір завданої позивачці шкоди в наслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 76996 гривень 99 копійок. Вказує, що 23 листопада 2022 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» було переказано позивачці страхове відшкодування у розмірі 76996 гривень 99 копійок та витрати на послуги евакуатора у сумі 2000 гривень. Тому, вважає, що ПАТ «СК «Євроінс Україна» повністю виконано свої зобов`язання перед позивачкою, а відтак позовні є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року у справі здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання на 11 годину 20 хвилин 02 жовтня 2023 року (том 1, а. с. 174), копія якої надіслана учасникам справи 22 серпня 2023 року за вихідним № 25667/23-вих/2/204/1501/23 (том 1, а. с. 175).

Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року у справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу на час проведення якої зупинено провадження в справі (том 1, а. с. 197 та на звороті).

10 квітня 2024 року судовим експертом Дніпровського науково-дослідного інституту судових експертиз Телятніковим С. складено висновок експерта № 177-24 за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 204/2508/23 (том 1, а. с. 215-252).

Ухвалою суду від 03 травня 2024 року провадження у справі відновлено та призначено судове засідання на 13 годину 12 червня 2024 року (том 2, а. с. 1), копія якої надіслана учасникам справи 03 травня 2024 року за вихідним № 11620/24-вих/2/204/142/24.

У судове засідання позивачка та її представник адвокат Демарчук М.В., не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити з урахуванням висновку судової експертизи, а витрати понесені позивачкою на її проведення стягнути з ПАТ «СК «Євроінс Україна».

Представнику відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (том 2, а. с.16), причини неявки суду не відомі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (том 2, а. с.17), причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка є власником транспортного засобу Skoda Fabia, державний номерний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (том 1, а. с. 104).

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2022 року (у справі 204/7663/22), ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь Держави у розмірі 850 гривень. Постанова набрала законної сили 18 жовтня 2022 року (том 1, а. с. 21-22).

Із вказаної постанови вбачається, що 06 вересня 2022 року об 16 годині 55 хвилин в м. Дніпрі на вул. Титова, в районі електроопори № 146 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, державний номерний номер НОМЕР_1 , не вчинила заходів для зменшення швидкості руху до зупинки транспортного засобу або для безпечного для інших учасників руху об`їзду пішоходу в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом Skoda Fabia, державний номерний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок останній, здійснив некерований рух та зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ TF 698 K, державний номерний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Таким чином, ОСОБА_2 порушила п. 12.3 ПДР та, вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Також, у вказаній постанові суду зазначено, що ОСОБА_2 у судовому засіданні свою провину визнала, щиро розкаялася.

Відповідно до полісу № ЕР/209999472, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний номерний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 зареєстрована ПАТ «СК «Євроінс Україна» у розмірі 160000 за шкоду заподіяну майну та, на 320000 гривень за шкоду завдану життю та здоров`ю, з франшизою 2500 гривень, який на дату дорожньо-транспортної пригоди був чинний (том 1, а. с. 25).

07 вересня 2022 року представник позивачки звернувся до відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ( том 1, а. с. 16 та на звороті), заявою на виплату страхового відшкодування (том 1, а. с. 15 та на звороті).

23 вересня 2022 року представник позивачки звернувся до відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про зміну напрямку виплати страхового відшкодування (том 1, а. с. 19-20).

25 листопада 2022 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» здійснено виплату позивачці страхового відшкодування у розмірі 76612 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.22534399/26877/6496 (том 1, а. с. 26).

05 жовтня 2022 року представник позивачки звернувся до відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про надання документів на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та вимогою щодо доплати страхового відшкодування (том 1, а. с. 27-28).

12 грудня 2022 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» листом № 865-ЮР повідомило представника позивачки про відсутність підстав для перегляду розміру страхового відшкодування (том 1, а. с. 30-31) та надано звіт оцінювача ОСОБА_8 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 19088 (том 1, а. с. 32-47).

Так, з вказаного звіту вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу Skoda Fabia, державний номерний номер НОМЕР_3 , становить 136460 гривень 55 копійок, тоді як вартість відновлювального ремонту становить 246109 гривень 28 копійок, а вартість матеріального збитку 136460 гривень 55 копійок.

15 вересня 2022 року представник позивачки звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. із заявою на проведення товарознавчої експертизи, за результатами якої судовим експертом Дроздовим Ю.В. складено відповідний висновок № 3309/22 від 21 вересня 2022 року (том 1, а. с. 48-102).

З указаного висновку експерта вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу Skoda Fabia, державний номерний номер НОМЕР_3 , становить 187928 гривень 01 копійка, тоді як вартість відновлювального ремонту становить 247113 гривень 35 копійок, ринкова вартість транспортного вказаного транспортного засобу у пошкодженому стані 59651 гривня 99 копійок, а вартість матеріального збитку 187928 гривень 01 копійка.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Нормою ч. 3 ст. 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено те, що, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди.

При цьому, обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Як було встановлено судом, постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська області від 05 жовтня 2022 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідачка по справі ОСОБА_2 (а. с. 21-22).

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Таким чином, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі № 6040/14169/17.

Відповідно до вимог п. 8.2 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, то вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження.

Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП.

Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14/25цс23) та постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц (провадження № 61-1586св18), від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц (провадження № 61-5059св18), від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц (провадження № 61-8962св18), від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц (провадження № 61-700св18), від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц (провадження № 61-6285св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 343/2372/15-ц (провадження № 61-8947св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 466/7010/16 (провадження № 61-7447 св18), від 18 грудня 2018 року у справі № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18), від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц (провадження № 61-31609св18).

Так, із висновку № 177-24 судового експерта ДНДІСЕ Телятнікова С., складеного 10 квітня 2024 року за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи вбачається, що: за матеріалами звіту № 19088 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 29 вересня 2022 року та висновку вартості придатних залишків № 19088/1 від 21 жовтня 2022 року, складених оцінювачем ОСОБА_8 , вартість матеріального збитку становить 140248 гривень, а ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані 18311 гривень 14 копійок; натомість, за матеріалами висновку експерта № 3309/22 від 21 вересня 2022 року, складеним судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку становить 137264 гривні, а вартість відновлювального ремонту КТЗ в пошкодженому стані не розраховується, оскільки його відновлення економічно недоцільне, а відтак в даному випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Таким чином, судовим експертом ДНДІСЕ Телятніковим С. фактично зроблено висновок про те, що за висновком судового експерта № 3309/22 від 21 вересня 2022 року ОСОБА_7 не може бути розрахована вартість відновлювального ремонту КТЗ в пошкодженому стані, а може бути визначена вартість утилізації КТЗ, оскільки його відновлення економічно недоцільне, тобто є фізично знищеним.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з клопотання представника позивачки про призначення вищевказаної експертизи (том 1, а. с. 13), вищевказаний транспортний засіб позивачки Skoda Fabia, державний номерний номер НОМЕР_3 , є відремонтованим, що не узгоджується між собою, а тому суд ставить висновок судового експерта № 3309/22 від 21 вересня 2022 року ОСОБА_7 під сумнів та не приймає його до уваги.

Разом з цим, суд зазначає, що не приймає до уваги звіт № 19088 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 29 вересня 2022 року, оскільки він спростовується наданими позивачем доказами, а розмір завданої позивачці шкоди судом розраховується на підставі висновку № 177-24 від 10 квітня 2024 року судового експерта судового експерта ДНДІСЕ Телятнікова С.

Отже, оскільки вартість матеріального збитку становить 140248 гривень, а ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані 18311 гривень 14 копійок, то вартість завданої позивачці шкоди визначається різницею вказаних сум та становить 121936 гривень 86 копійок.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_2 , застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом № ЕР/209999472, на суму 130000 гривень, франшиза 2500 гривень, а страхове відшкодування позивачу виплачено у розмірі 78986 гривень 99 копійок, з урахуванням витрат на послуги евакуатора (2000 гривень), то з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивачки підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування, у розмірі 40449 гривень 87 копійок, виходячи із розрахунку 121936,86-78986,99-2500 (франшиза).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Євроінс Україна» підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивачки суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 40449 гривень 87 копійок.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Отже, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню франшиза у сумі 2500 гривень.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення з з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивачки суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 40449 гривень 87 копійок, а з відповідачки ОСОБА_2 - франшиза у сумі 2500 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно з вимогами ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з вимогами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 у даній справі на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 19 січня 2023 року (том 1, а. с. 109-111) надавало Адвокатське бюро «Демарчук Миколи «Центр правового регулювання» в особі керівника Демарчука М.В. Як зазначено п. 1.1.1 додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 19 січня 2023 року, сторони домовились, що гонорар за надання професійної правничої допомоги складає фіксований розмір та становить 6000 гривень.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Демарчуком М.В. надано акт передачі-приймання виконаних робіт від 20 січня 2023 року, в рамках виконання умов договору про надання правової допомоги № б/н від 19 січня 2023 року (а. с. 113) відповідно до якого адвокатом надано, а клієнтом отримано професійну правничу допомогу, а саме: консультація правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно-правових документів та реєстру судових рішень, вивчення та надання правової оцінки письмовим документам наданим адвокату клієнтом (1,5 години); складання позовної заяви по цивільній справі (8 годин); складання клопотання про витребування доказів по справі (1 години); складання клопотання про призначення експертизи по справі (1 години); подання документів до суду (1 година).

Відповідно до квитанції № 11586023 від 14 лютого 2023 року (а. с. 114), ОСОБА_1 сплачено на користь Адвокатського бюро Демарчук Миколи центру правового врегулювання 6000 гривень за надання правових послуг.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи, заявлену позивачем ціну позову у розмірі 53929 гривень 03 копійки, співмірність та пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін та наданий адвокатом обсяг послуг, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги задоволено частково на 79,64 % від суми позовних вимог, зокрема до відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» на 94,18 %, що становить 75 % від суми задоволених позовних вимог, а до відповідачки ОСОБА_2 100 %, що становить 4,64 % від суми задоволених позовних вимог, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість стягнення з відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» - 4619,12 гривень, а з відповідачки ОСОБА_2 200 гривень.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Приписами ч. ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Нормами ч. 5 ст. 139 ЦПК України визначено, що у випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у судового експерта ОСОБА_7 було замовлено висновок експерта № 3309/22 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), вартість якого складає 2650 гривень, та яка ним сплачена, підтвердженням чого є квитанція про оплату наданих експертних послуг від 24 листопада 2020 року (том 1, а. с. 103).

Однак, оскільки вказаний висновок експерта судом поставлено під сумнів та не прийнято до уваги, суд вважає за доцільне віднести вказані витрати на рахунок позивачки.

Разом з цим, суд зазначає, що позивачкою було сплачено 18932 гривні (том 2, а. с. 10) за проведення транспортної-товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 20 листопада 2023 року (том 1, а. с. 197 та на звороті).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позов ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Євроінс Україна» задоволено на 94,18 %, факт понесення витрат на оплату експертних послуг у заявленому розмірі позивачкою доведено, а не співмірність цих витрат відповідачем не спростовано, суд доходить висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог у суму 17830 гривень 16 копійок, виходячи із розрахунку 18932*94,18/100.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, у разі часткового задоволення позову, покладається на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки, при зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок, а позовні вимоги задоволено частково на 79,64 % від загальної суми позовних вимог, зокрема до відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» на 94,18 %, що становить 75 % від суми задоволених позовних вимог, а до відповідачки ОСОБА_2 100 %, що становить 4,64 % від суми задоволених позовних вимог, то з відповідача ПАТ «СК «Євроінс Укарана» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 805 гривень 20 копійок (1073,6*75%/100%) та з відповідачки ОСОБА_2 49 гривень 82 копійки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 279, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс Україна» (03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, буд. 102; ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди та франшизи задовольнити частково.

Стягнути зі Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 недоплачену сума страхового відшкодування у розмірі 40449 (сорок тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути зі Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на оплату експертних послуг у розмірі 17830 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять) гривень 16 (шістнадцять) копійок.

Стягнути зі Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 4619 (чотири тисячі шістсот дев`ятнадцять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 200 (двісті) гривень.

Стягнути зі Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 49 (сорок дев`ять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна