Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач в позові посилається на те, що у грудні 1993 року йому було передано в приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, згідно рішення виконавчого комітету Шевченківської сільської ради народних депутатів № 1 від 10.12.1993 року. Збудував будинок з господарськими будівлями та спорудами на цій землі.

Право власності на нерухоме майно розташоване за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстроване.

З метою реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, позивачеві пояснили, що інформація вноситься на підставі правовстановлюючого документа на нерухоме майно.

Особливістю виникнення права власності на нерухоме майно є обов`язкова державна реєстрація такого права. Однак, на сьогодні, непоодиноким випадком є відсутність оформленого права власності на об`єкти нерухомого майна збудовані ще у попередній період. А відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно являється ознакою відсутності самого права на це майно.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивач збудував самостійно після отримання рішення про передачу в приватну власність земельних ділянок. Має справу по наданню земельної ділянки, акт встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність, план земельної ділянки.

Позивач зазначає, що чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача до суду надано заяву в якій вона прохає розглянути справу без їхньої участі, підтримує позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

З виписки з погосподарської книги № 3 вбачається, що головою домогосподарства житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а. с. 18).

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської сільської ради народних депутатів № 1 від 10.12.1993 року ОСОБА_1 передано в приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку - 0.25 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,10 га (а. с. 15).

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Виходячи з матеріалів справи, зокрема з технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що житловий будинок, який належить позивачеві побудовано до 5 серпня 1992 року, рішенням органу місцевого самоврядування позивачеві передано у власність земельну ділянку під об`єктом нерухомого майна, однак в матеріалах справи відсутні відомості щодо неможливості реєстрації права власності на вказане нерухоме майно за умови подання позивачем державному реєстратору документів, які визначені ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивачем не наведено обставин і доказів, які б свідчили про порушення його матеріального права відповідачем у справі, у зв`язку із чим право вимоги щодо визнання права власності заявлено необґрунтовано. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 вересня 2023 року.

Суддя Т.А.Ковальчук