Справа № 530/1711/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

25.11.2024 року м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ситник О.В., за участю секретаря судового засідання Стрілець Л.Г., розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Зіньківської міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу ,-

в с т а н о в и в :

07.08.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Зіньківської міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу.

На підтвердження позовних вимог вказали, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_2 . ОСОБА_1 має у сумісній власності житловий будинок в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26 квітня 2001 року видане рішенням виконкому Власівської сільської ради від 24 квітня 2001 року за № 23 ,де зазначено співвласників ОСОБА_3 ( батько який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 ( мати), ОСОБА_1 , тобто кожен із співвласників мав по 1/3 частині житлового будинку. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і разом з ним за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_1 -донька, ОСОБА_4 -онука, ОСОБА_5 -правнука. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на його спадкове майно до складу якого окрім всього іншого входить будинок садибного типу ,який розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 2,5502 га, розташована на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області ,на яку отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 10.04.2024 року. Після смерті батька позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі до державного нотаріуса заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини та шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач ОСОБА_1 не може одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на належне померлому ОСОБА_3 домоволодіння, через те, що частки співвласників у житловому будинку не визначені. В зв`язку з вище викладеним позивачі змушені були звернутися з позовом до суду в якому просили ухвалити рішення, яким визнати право власності за ОСОБА_1 на 2/3 частини ,а за ОСОБА_2 1/3 частину житлового будинку літ-А-1, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами сарай - літ. Б, сарай - літ. В, погріб- літ. в, літня кухня - літ. Г,г, сарай - літ. Д, навіс- літ. д, вбиральня - літ. Ж, колодязь питний - літ. К, трубопровід - літ. К1, ворота огорожі №3, огорожа №4, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області 12.08.2024 року відкрито загальне провадження по справі (а.с. 25).

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області 25.10.2024 року закрито підготовче провадження в справі та призначено до судового розгляді (а.с. 37).

В судове засідання позивачі не з`явилися, до суду подали заяви, в якій виклали прохання провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивачі підтримали та прохали задовольнити їх ( а.с. 58).

Представник відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області не з`явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні спору покладись на розсуд ( а.с.61).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Цивільне судочинство у відповідності до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, розпоряджатись, користуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Судом встановлено ,що позивачами по справі є ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ( а.с.8,10). ОСОБА_3 та ОСОБА_6 20.12.1963 року зареєстрували шлюб , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 ( а.с.12). ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ,що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ( а.с.9). ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і разом з ним за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_1 -донька, ОСОБА_4 -онука, ОСОБА_5 -правнука ( а..с13). Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.04.2001 року №23 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ( а.с. 14). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на його спадкове майно до складу якого окрім всього іншого входить будинок садибного типу, який розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 2,5502 га, розташована на території Власівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області ,на яку отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 10.04.2024 року ( а.с.21-22). На звернення позивача до Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який складається з позначених у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами наступними літерами: житловий будинок літ. А-1, сарай - літ. Б, сарай - літ. В, погріб- літ. в, літня кухня - літ. Г,г, сарай - літ. Д, навіс- літ. д, вбиральня - літ. Ж, колодязь питний - літ. К, трубопровід - літ. К1, ворота огорожі №3, огорожа №4 ( а.с.15-19). Державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області Герасименко Л.В. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , оскільки частки співвласників у спірному житловому будинку не визначені ( а.с.20), в зв`язку з чим позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок (а.с. 2-5).

Згідно ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд.

Частиною першою ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

За нормами ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно).

Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власность двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК).

Відповідно до ст.361 ЦК України, розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно.

Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка у праві спільної власності була визначена.

За положеннями ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Як було встановлено судом та не заперечувалося учасниками справи відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.04.2001 року №23, співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ( а.с. 14).

Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

ОСОБА_3 за свого життя у встановленому законом порядку набув право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, тому суд приходить до висновку ,що на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 частки у всіх співвласників були рівними і становили по 1/3 частині кожному : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Доказів наявності домовленості співвласників про визначення часток у праві власності в інших розмірах матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено , що на момент смерті ОСОБА_3 йому належала частина житлового будинку , як одному із трьох співвласників та складала 1/3 частину ,співвласнику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також належало по 1/3 частині із житлового будинку з господарськими будівлями оскільки частки були рівними , тоді враховуючи що позивачка ОСОБА_1 маючи свою 1/3 частину житлового будинку , та прийняла спадщину після смерті свого батька , то її частка повинна становити 2/3 частини , а у ОСОБА_2 частка у житловому будинку буде становити 1/3 частини тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання за ними права власності на житловий будинок садибного типу в частинах - підлягають задоволенню

В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76 , 81 , 141, , 258, 263, 264, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Зіньківської міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу - задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на 2/3 ( дві третіх) частини житлового будинку садибного типу з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який в цілому складається з будівель: житлового будинку (літ. А-1), сарай (літ.- Б,), сарай ( літ. В), погріб (літ. - в) , літня кухня (літ. Г, г ), сарай (літ. Д ),навіс ( літ. д) вбиральня (літ. Ж) , колодязь питний ( літ - К) , трубопровід ( літ. К1 ) , ворота огорожі (№3) , огорожа (№4 ).

3.Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_3

право власності на 1/3 ( одну третю ) частину житлового будинку садибного типу з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який в цілому складається з будівель: житлового будинку (літ. А-1), сарай (літ.- Б,), сарай ( літ. В), погріб (літ. - в) , літня кухня (літ. Г, г ), сарай (літ. Д ),навіс ( літ. д) вбиральня (літ. Ж) , колодязь питний ( літ - К) , трубопровід ( літ. К1 ) , ворота огорожі (№3) , огорожа (№4 ).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 4 грудня 2024 року

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області О.В. Ситник