Справа № 952/209/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2024 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Яценка Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Ніколенко Л.О.,

за участю сторін:

представників відповідачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що з відповідачкою по справі він має спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого він сплачує аліменти відповідно до рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 08.09.2017 в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів. 17.08.2023 він уклав шлюб з ОСОБА_6 , з якою у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі судового наказу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01.03.2024 з нього на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу). Зауважує, що на підставі двох вказаних рішень суду з нього щомісячно стягуються аліменти в розмірі, що перевищує 50 відсотків його доходу. Посилаючись на те, що на сьогоднішній день він не в змозі сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки змінився його сімейний стан, він вдруге одружився, а також дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідачки ОСОБА_4 з 1/3 частини заробітку на 1/6 частину заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, 23.04.2024 відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі у зв`язку з наступним. Згідно розрахунку Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі за період з серпня 2017 року і до вересня 2023 року ОСОБА_3 не здійснив жодних перерахувань на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , його життям та вихованням не цікавився. Лише у вересні 2023 року через продаж квартири, яка була під арештом у зв`язку з несплатою аліментів, позивач був вимушений погасити заборгованість по аліментам. Створення позивачем нової родини та народження дитини не являється погіршенням матеріального стану. Крім того ОСОБА_3 на даний час перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , що свідчить про стабільне покращення його матеріального стану. Натомість відповідачка з початком військової агресії Росії проти України була вимушена покинути колишнє місце проживання (Салтівський район м. Харкова) та емігрувати до Польщі, де з дитиною і проживають по теперішній час. Крім того мати ОСОБА_10 має проблеми зі здоров`ям, у січні 2024 року їй провели оперативне втручання по видаленю новоутворення, тому вона потребує подальшого спостереження спеціалістами з онкоцентру. Крім того у дитини утворилася грижа шийного відділу хребта. Тому відповідачка стверджує, що у неї самої відбулося значне погіршення матеріального стану, а не у позивача.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій наполягав на задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 заперечила проти позову, вказала, що позивач безпідставно посилається на погіршення свого матеріального становища, оскільки жодних доказів на підтвердження цього ним суду не надано. Те, що у позивача змінився сімейний стан жодним чином не впливає на його обов`язок сплачувати аліменти та виконувати рішення суду.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти позову ОСОБА_3 посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 08.09.2017 з позивача на користь відповідачки ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

17.08.2023 позивачем укладено шлюб з ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Також, за судовим наказом Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01.03.2024 з позивача на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки № 1149/84/899 від 13.03.2024 ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у В/Ч НОМЕР_1 .

Позивач стверджує, що оскільки він вдруге одружився та має другу дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого він сплачує аліменти відповідно до судового наказу від 01.03.2024, а його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому вона разом з сином перебувають на його утриманні, у зв`язку з чим розмір стягуємих аліментів є завеликим для його бюджету.

Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748 св 23).

Також суд враховує специфіку роботи відповідача, а саме те, що останній являється військовослужбовцем, тому несе додаткові витрати по оновленню екіпірування, засобів захисту, спорядження, забезпечення паливом транспорту, тощо, для належного виконання військових завдань.

Крім того суд бере до уваги, що аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 були встановлені в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), що є більшим за передбачений закододавством розмір на одну дитину, тобто частини. В той же час аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 визначені у передбаченому законодавством мінімальному розмірі частина заробітку (доходу). Тому суд вважає, що неповнолітні діти позивача мають право на рівні умови для матеріального забезпечення з боку їхнього батька.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та зменшення розміру аліментів, що стягуються на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до частини заробітку (доходу) позивача, без зменшення гарантованого державою мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів забезпечить необхідний баланс між відновленням прав позивача та забезпеченням прав дітей на належне матеріальне забезпечення.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач не очікує відшкодування понесених ним судових витрат, тому дане питання судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,19,85,263,265,274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 08.09.2017 у справі № 620/473/17, та в подальшому стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Повний текст рішення складено 26.09.2024.

Суддя Є.І. Яценко