Провадження № 2о/712/268/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Токової С.Є.

за участю секретаря судового засідання Глущенко І.В.

заявника - адвоката Семенюк О.Г.

законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Семенюк Ольги Григорівни, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Черкаської міської ради про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2024 року адвокат Семенюк О.Г., в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , звернулася до суду із указаною заявою. Просить суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього наступні обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;обмежити спілкування ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог адвокат зазначила, що за адресою: АДРЕСА_2 мешкають ОСОБА_2 , її цивільний чоловік - ОСОБА_3 та двоє дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_3 ніде не працює. Більшість часу проводить з дітьми.

Сімейне життя ОСОБА_2 з ОСОБА_3 не заладилося через те, що він неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо неї. Однак вона в поліцію зверталася лише один раз, приблизно в 2020-2021 роках і 1 раз на гарячу лінію. Продовжувала жити з цивільним чоловіком заради дітей.

02 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомив спочатку сестрі, а потім і матері про те, що його побив його батько ОСОБА_3 за наступних обставин.

02 вересня 2024 року після школи ОСОБА_5 пішов разом з ОСОБА_3 на прогулянку, під час якої вони зайшли до квартири батьків ОСОБА_3 . Самих батьків в квартирі не було. Через деякий час син почав проситися додому. Це був перший навчальний день і він хотів провести час вдома, щоб перепочити. Батько відмовив. Через деякий час ОСОБА_5 знову почав проситися додому. У відповідь ОСОБА_3 вдарив його ногою в груди, а потім ногою в руку. ОСОБА_5 заплакав від болю та страху. Тоді ОСОБА_3 охопив його рукою за шиї і повів в ванну кімнату, де почав умивати сина холодною водою. Після цього він відвів сина додому. Вдома ОСОБА_3 нікому не розказав про те, що трапилося. Наступного дня донька ОСОБА_6 повідомила директора школи 26, де навчається ОСОБА_5 про те, що відбулося. Директор школи викликала до школи матір ОСОБА_5 , де вже були представники поліції, соціальний педагог, психолог. Поспілкувавшись з ОСОБА_2 , вони направили її до Служби у справах дітей, де вона також повідомила про те, що скоїлося.

Наступного дня, 04.09.2024 року представники Служби у справах дітей прибули до квартири, де мешкає ОСОБА_5 . Батько був вдома. Він не захотів пускати представників Служби і не давав їм поспілкуватися з дитиною. В результаті чого представниця Служби була змушена викликати поліцію. Лише після того як прибув наряд поліції, представниця Служби та лікар змогли поспілкуватися з дитиною. ОСОБА_5 детально повідомив про обставини його побиття батьком. Після чого був виписаний терміновий заборонний припис стосовно кривдника на 10 днів, термін якого закінчується о 16.30 14 вересня 2024 року.

Крім того, адвокат вказує на те, що 08.09.2023 року ОСОБА_3 намагався задушити свою доньку ОСОБА_6 , що підтверджується копією консультації ЛОР-лікаря від 18.09.2023 року та Консультативним висновком спеціаліста від 19.09.2023 року.

Таким чином, з метою захисту прав дитини ОСОБА_7 , забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо нього, вона звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно його батька ОСОБА_3 .

Адвокат Семенюк О.Г. та законний представник малолітньої дитини ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю заперечував факт домашнього насильства щодо дітей. Зазначив, що мати дітей ОСОБА_2 вчиняє психологічний тиск на дітей з метою обмовити його, звести на нього наклеп та безпідставно звинуватити у домашньому насильстві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . В графі батьки значаться: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 та спільними дітьми неповнолітнім ОСОБА_1 , 2014 року народження, ОСОБА_1 , 2005 року народження, проживають за однією адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі договору дарування частини квартири від 01.03.2002, 2/3 частини квартири АДРЕСА_3 належать ОСОБА_2 .

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких батьки (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-УІІІ, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбаченим вищевказаним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Адвокат Семенюк О.Г. вказує випадки домашнього насильства вчинення ОСОБА_3 фізичного та психологічного насильства відносно його сина неповнолітнього ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 04 вересня 2024 року працівниками поліції відносно ОСОБА_3 , складено терміновий заборонний припис, терміном 10 діб. Даним приписом визначено заборону ОСОБА_3 на вхід та перебування у місці проживання з ОСОБА_1 , в будь-який спосіб контактувати з сином.

Крім того, Службою у справах дітей Черкаської міської ради було здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_1 та його батька ОСОБА_3 , за результатами чого було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 04.09.2024, зі змісту якого убачається, що дитина дійсно підтвердила факт нанесення батьком йому тілесних ушкоджень ( зі слів дитини батько вдарив його ногою в груди та в руку). Коментар спеціаліста: синці на лівій руці видимі. Хлопчик заляканий, знервований, пригнічений, емоційно нестабільний. Також дитина пояснила, що боїться залишатися з батьком наодинці. Батько від дачі пояснень в категоричній формі відмовився.

Факт завдання фізичного насильства зі сторони батька підтвердила допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_1 .

На заперечення вказаного ОСОБА_3 посилається на те, що він не вчиняє домашнього насильства стосовно своїх дітей, жодних доказів того матеріали справи не містять. Тимчасовий заборонний припис не є достатнім доказом вчинення домашнього насильства.

Так, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини . Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.

Враховуючи наведені вище обставини, пояснення сторін у справі, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 , вчиняє домашнє насильство щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1 , а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 необхідно видати обмежувальний припис відносно його батька ОСОБА_3 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 цього Кодексу про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 13, 81, 259, 263-265, 268, 350-5, 350-6, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього наступні обов`язки, а саме:

заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

обмежити спілкування ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити строк обмежувального припису шість місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке не буде скасовано.

Суддя: С.Є. Токова