Провадження № 2/357/4213/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 17.11.1974 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття. Позивач стверджує, що ведення спільного господарства та шлюбні відносини повністю припинені, шлюб носить формальний характер, а тому позивач просить шлюб розірвати.

Ухвалою судді від 30.07.2024 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи.

28.08.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Турченко В.В. подала суду заяву про відкладення судового засідання на іншу дату (а.с.13).

Ухвалою суду від 04.09.2024 року сторонам було надано строк на примирення терміном три місяці (а.с.25).

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач не визнала позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони 17.11.1974 року зареєстрували шлюб, та виконавчим комітетом Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області було вчинено актовий запис №20. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що категорично не бажає відновлювати стосунки з ОСОБА_2 , зазначає, що його рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве, в сім`ї виник розлад через відсутність взаєморозуміння та конфлікти. Позивач зазначив, що втретє звертається до суду із заявою про розірвання шлюбу, але відповідач постійно просить помиритися і забрати заяву, хоча відносини між сторонами не змініються, позивач повідомив, що його життя в шлюбі нестерпне, йому соромно бути з дружиною.

Відповідач в судовому засіданні наполягала надати ще строк для примирення, зазначивши, що 50 років проживає однією сім`єю з ОСОБА_1 , іноді в сім`ї виникають тимчасові непорозуміння, але вважає, що можливо відновити сімейно-шлюбні стосунки. Відповідач повідомляє, що відносини в сім`ї нормальні, це якесь запаморочення у її чоловіка. Просила не розривати шлюб.

Встановлено, що наданий судом строк для примирення подружжя не надав позитивного результату, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним і це суперечить інтересам позивача.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.

Позивач просив залишити судові витрати за собою.

Суду не надходило клопотань про зміну відповідачу прізвища « ОСОБА_3 ».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112,113,115 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 158, 258- 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 17.11.1974 року виконавчим комітетом Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 20 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача - « ОСОБА_3 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 /адреса реєстрації: АДРЕСА_1 /

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 / /адреса реєстрації: АДРЕСА_1 / .

Повний текст рішення виготовлено 04.12.2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола