Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 690/541/24
Номер провадження 2/711/2527/24
УХВАЛА

Іменем України

2 жовтня 2024 року суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Демчик Р.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконних дій юридичної особи та про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Ватутінського міського судуд Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконних дій юридичної особи та про зобов`язання вчинити певні дії.

Просить суд визнати незаконним дії відповідача по відключенню житлового будинку від електричної мережі за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача негайно відновити електропостачання в житловому будинку за місцем проживання власника за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати незаконний рахунок від 27.06.2024 року № 02-06301 за спожиту електроенергію в сумі 8453,91 грн; скасувати незаконний рахунок від 02.07.2024 року № 3 в сумі 982,69 грн; стягнути з відповідача компенсацію за моральний збиток у сумі 1 000 000 грн.

Ухвалою судді Ватутінського міського суду Черкаської області Здоровило В.А. від 21.08.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасиобленерго» про визнання незаконних дій юридичної особи та про зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд до Придніпровського районного суду міста Черкаси, що розташований за адресою: вулиця Гоголя, 316, місто Черкаси, 18015 за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.09.2024 року,справа передана в провадження судді Демчика Р.В.

Ухвалою судді від 17.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасиобленерго» про визнання незаконних дій юридичної особи та про зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Надано позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для виправлення недоліків позовної заяви визначити ціну позову та сплатити судовий збір.

01.10.2024 року до суду надійшло повідомлення ОСОБА_1 про усунення недоліків, яке було надіслане нею засобами потового зв`язку 28.09.2024 року.

В повідомленні про усунення недоліків на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.09.2024 року, позивач вказує на те, що вона надсилає довідку з Державного реєстру про відсутність доходу від 04.07.2024 року №23-07-00619, щодо відомостей про її доходи. Просить суд врахувати її матеріальний стан на підставі ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», звільнити її від сплати судового збору, відкрити провадження у справі та розглянути її заяву.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, з огляду на наступне.

Так, на стадії відкриття провадження у справі, суд прийшов до висновку що позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому її належить залишити без руху, з наданням позивачу строку для усунення наявних недоліків - визначити ціну позову та сплатити судовий збір.

Таким чином, позивач, отримавши ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху повинен був визначити ціну позову та сплатити судовий збір, чого зроблено не було.

Разом з тим, 01.10.2024 року до суду надійшло повідомлення ОСОБА_1 про усунення недоліків, в якому вона просить суд врахувати її матеріальний стан на підставі ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та звільнити її від сплати судового збору.

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

У рішенні від 14грудня 2011року №19-рп/2011Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Як зазначено у частині 5 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами частини третьої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Так, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтями 1,2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом вказаної норми, відстрочення, звільнення від сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що предметом позову є захист соціальних прав позивача (аб.3 п.2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Разом з тим, позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача на її користь 1 000 000 грн., що не відноситься до умов, що визначені Законом України «Про судовий збір» для звільнення від сплати судового збору.

Суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд, хоча згідно з практикою Європейського суду з прав людини допускає, що його здійснення залежить від певних умов, зокрема від необхідності сплати судового збору.

Конвенція, Рекомендація № R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Водночас, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та практику ЄСПЛ, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що вимога сплатити судовий збір сама по собі не обмежує право заявників на доступ до правосуддя. ЄСПЛ виходить із того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя (див., зокрема, пункти 6876 рішення у справі «Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania» від 26 липня 2011 року).

ЄСПЛ встановлює, чи був дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд заяви та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді. Для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс та зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (пункт 111 рішення у справі «Shishkov v. Russia» від 20 лютого 2014 року).

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

У пункті 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 року №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах роз`яснено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Так до повідомлення про усунення недоліків позивачем надано довідку Ватутінської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Черкаській області № 2307-24-00619 від 04.07.2024 року з якої вбачається, що за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків щодо ОСОБА_1 відсутня.

Вказана довідка була додана позивачем й до матеріалів позовної заяви

Разом з тим, ОСОБА_1 звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовом 16.08.2024 року.

Позивачем до клопотання про звільнення від сплати судового збору не надано належних доказів, які свідчать про те, що починаючи з 01.01.2024 року та до дня звернення до суду із позовом вона не отримувала будь-який дохід.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про її скрутне матеріальне становище, які б не надавали їй можливості сплатити судовий збір за подання даного позову, у розмірі передбаченому Законом.

У зв`язку з цим, на даний час відсутні підстави для задоволення заяви позивача про звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви.

За таких обставин, суд приходить до висновку проте, що позивач не усунула недоліки позовної заяви, які викладені в ухвалі Придніпровського районного суду м. Черкаси 17.09.2024 року.

Отже, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 175 КПК України, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору при подачі позову до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконних дій юридичної особи та про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконних дій юридичної особи та про зобов`язання вчинити певні дії - вважати неподаною та повернути ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи Апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Суддя: Р. В. Демчик