Провадження № 2-с/592/308/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Князєв В.Б., розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу та поворот виконання судового наказу, виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУСCОН» про видачу судового наказу по стягненню з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з поводження з побутовими відходами та витрати по сплаті судового збору,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу №592/19033/23, з посиланням на необгрунтованість вимог стягувача щодо розрахунку суми боргу. Просить поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, оскільки про видачу судового наказу дізнався в вересні 2024 року та отримав копію судового наказу 26.09.2024.

Дослідивши заяву про скасування судового наказу, суддя дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 20.12.2023 Ковпаківським районним судом м. Суми видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУССОН» заборгованість за надані послуги з поводження з побутовими відходами за період з 01.01.2021 по 31.10.2023 в розмірі 2141,07 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 268,40 грн (а.с.14).

З матеріалів справи №592/19033/23 вбачається, що судовий наказ не був вручений ОСОБА_1 , а був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

ОСОБА_1 отримав копію судового наказу 26.09.2024.

Отже, існують підстави для поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 заперечує проти вимог стягувача, тобто вимога не є безспірною, а на час розгляду поданої заяви про скасування судового наказу відсутні підстави для її повернення, приходжу до висновку, що заявлена вимога про скасування судового наказу підлягає задоволенню.

Поворот виконання судового наказу здійснюється в порядку, встановленому статтею 444 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1,5,6,7ст.444 ЦПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1)закриває провадження у справі; 2)залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

В рамках виконавчого провадження № 75786128, відкритого приватним виконавцем Савенко Ю.О., з ОСОБА_1 стягнуто на користь стягувача 3088,87 грн (а.с.25).

До заяви додано дублікат чеку, з якого вбачається, що з нього стягнуто в примусовому порядку на користь ТОВ «А-Муссон» на виконання судового наказу № 592/19033/23 грошові кошти в сумі 3088,87 грн.

З огляду на викладене, у зв`язку із скасуванням судового наказу від 20.12.2023 по справі № 592/19033/23, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення та необхідність повернення коштів заявнику.

Сума заборгованості, стягнута згідно судового наказу: 2141,07 грн + судовий збір 268,40 грн = 2409,47 грн, отже ця сума, підлягає стягненню з ТОВ «А-МУССОН» на користь ОСОБА_1 . Сума 679,40 грн (3088,87 грн 2409,47 грн) не підлягає стягненню, оскільки дана сума є винагородою приватного виконавця.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За змістом частини другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Відповідний висновок неодноразово наводився у постановах Верховного Суду, зокрема по справі № 296/7644/17, у якій суд касаційної інстанції вказав на необхідність відмови в задоволені вимог про поворот виконання шляхом відшкодування витрат виконавчого провадження в порядку цивільного судочинства.

Оскільки питання повернення боржнику стягнутих у ході виконавчого провадження витрат виконавчого провадження не підлягає вирішенню у порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України, суд відмовляє в частині стягнення суми 679,40 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування та поворот виконання судового наказу підлягає задоволенню частково. В інших вимогах необхідно відмовити.

Керуючись ст. 171 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про скасування судового наказу.

Скасувати судовий наказ по справі № 592/19033/23 (провадження №2-н/592/3358/23), виданий 20.12.2023 року Ковпаківським районним судом м. Суми за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУСCОН» з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з поводження з побутовими відходами.

Допустити поворот виконання судового наказу № 592/19033/23 від 20.12.2023 року, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «А-МУСCОН» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті на виконання відповідного рішення грошові кошти в розмірі 2141 грн 07 коп, як суми заборгованості за надані послуги з поводження з побутовими відходами, 268 грн 40 коп витрат по сплаті судового збору, а всього разом 2409 грн 47 коп.

У задоволені інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Б. Князєв