№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3122/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу Білинової Анастасії Вікторівни , подану в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Юзкової О.Л., у справі №761/13895/20 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», треті особи: ОСОБА_3 , як правонаступник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про захист прав споживачів, стягнення суми страхового відшкодування, пені, суми індексу інфляції, трьох процентів річних, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант», треті особи: ОСОБА_3 , як правонаступник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про захист прав споживачів, стягнення суми страхового відшкодування, пені, суми індексу інфляції, трьох процентів річних. Зазначав, що 12 січня 2020 року в АДРЕСА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на прибудинковий гараж, автомобіль марки «Ssang Yong», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у гаражі, та подвір`я будинку АДРЕСА_1 , тим самим порушивши п. 12.1 ПДР. Внаслідок ДТП транспортні засоби, а також прибудинковий гараж та огородження подвір`я домоволодіння за вказаною адресою (яке належить на праві спільної часткової власності йому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. 07 лютого 2020 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , на момент вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5845961 від 13 лютого 2019 року. 14 січня 2020 року він, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку, надали ряд документів, необхідних страховику для відкриття страхової справи та заяву про страхове відшкодування. 20 січня 2020 року на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» ФОП ОСОБА_7 було проведено огляд пошкодженого подвір`я будинку АДРЕСА_1 та автомобіля марки «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 , і складено дві дефектні відомості огляду об`єкта оцінки від 20 січня 2020 року. Відповідно до змісту дефектної відомості щодо майна подвір`я будинку за вказаною адресою аварійним комісаром виявлено, що в результаті наїзду транспортного засобу пошкоджені ролетні ворота 2,6 х 2,8м.; зламана ролетна завіса; зім`ятий замок направляючої, численні пошкодження фасаду стін житлового будинку з будованим гаражем; фасад 8,65 х 7,5м тріщини, вибита цегла, тріщини цеглової кладки, зміщення стін; пошкодження дерев`яної конструкції огорожі, хвіртки та паркану. Відповідно до змісту дефектної відомості щодо автомобіля марки «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено, що в результаті наїзду були пошкоджені наступні деталі транспортного засобу, а саме: зламаний бампер задній; розбита протитуманна фара задня права; двері багажника деформовані; ліхтар задній правий тріснув; декор кришки запасного колеса; праві передні двері деформовані; ущільнювач скла правих передніх дверей зігнутий. 19 лютого 2020 року ОСОБА_2 було надано ТДВ СК «Альфа-Гарант» останні документи, необхідні для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, зокрема зазначену вище постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення №761/2045/20. В той же день його представник намагався з`ясувати розмір оціненої заподіяної шкоди та ознайомитися з документами на підставі яких його було визначено. Однак працівник відповідача відмовив у наданні такої інформації і документів, посилаючись на те, що страхова справа перебуває у керівництва для прийняття рішення, і за два тижні якесь рішення буде прийнято, доведено до потерпілої сторони і повідомлено про оцінений розмір заподіяної шкоди. 16 квітня 2020 року страхова компанія без узгодження з потерпілою стороною розміру страхового відшкодування перерахувала на його банківський рахунок 12 912,49 грн., як страхове відшкодування згідно страхового акту №ЦВ/20/0390 за договором страхування №АО- від 13 вересня 2019 року. Зважаючи на те, що відповідач із простроченням строку здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі, явно заниженому від оціненої, що свідчить про штучне створення перешкод у своєчасному та повному отриманні страхового відшкодування, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просив:

стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь 40 903,20 грн. страхового відшкодування, пеню в сумі 12 396,34 грн., інфляційні втрати в сумі 9 890,91 грн. та 3% річних в сумі 2 399,00 грн.;

стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь судові витрати, а саме, витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 16 156,82 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 40 903,20 грн., пеню у сумі 12 396,34 грн., інфляційні втрати у розмірі 9 890,91 грн., три проценти річних у сумі 2 399,00 грн.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи у сумі 15 800,00 грн., витрати пов`язані з відправленням поштою іншим учасникам справи копій заяви від 02 вересня 2020 року про збільшення розміру вимог у розмірі 49,00 грн., витрати на виготовлення копій документів у розмірі 149,82 грн.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» в дохід держави суму судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Білинова А.В. , яка діє в інтересах ТДВ СК «Альфа-Гарант», подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити в нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність страховика є обмеженою, на страховика покладено обов`язок відшкодувати оцінену шкоду, а саме, витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, податку на додану вартість та франшизи. Проте сума страхового відшкодування визначена в звіті судової будівельно-технічної експертизи № 2-16/06 від 16 червня 2021 року не була зменшена на суму ПДВ. Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 ані страховику, ані суду не було надано документів на підтвердження його прав на отримання страхового відшкодування за пошкоджений будинок. Натомість надано копію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року по справі № 761/34025/14-ц, відповідно до якого за позивачем визнано право власності лише на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, саме по собі судове рішення про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку не є правовстановлюючим документом. Жодних документів, підтверджуючих що позивач є власником пошкодженого майна ані суду, ані страховику не надано. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що інші співвласники майна відмовились від своєї частки страхового відшкодування на користь позивача, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення страхового відшкодування на користь позивача в повному розмірі. Враховуючи відсутність порушеного права позивача, то й відсутні правові підстави для стягнення зі страховика будь-яких штрафних санкцій. Також вказує, що суд першої інстанції помилково не застосував спеціальну позовну давність до позовних вимог позивача щодо стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» пені. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік, в той час як позивач просив стягнути з товариства пеню починаючи з 12 квітня 2020 року по 16 червня 2021 року. Також зазначає, що відповідно до положень п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився протягом 10 робочих днів з моменту отримання від позивача повідомлення про ДТП на місце настання страхового випадку та/або місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то потерпілий має право самостійно обрати експерта для визнання розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало свій обов`язок щодо направлення свого представника для огляду пошкодженого майна протягом 10 робочих днів з моменту отримання від позивача повідомлення про ДТП, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи в розмірі 15 800,00 грн. не підлягає задоволенню. Крім того, судом першої інстанції було помилково стягнуто з товариства тричі судовий збір у загальному розмірі 17 653,52 грн., в той час як ціна позову, поданого в 2020 році склала 40 903,20 грн.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2020 року о 13 год. 10 хв. в АДРЕСА_1, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на прибудинковий гараж, автомобіль марки «Ssang Yong», НОМЕР_2 , який перебував у гаражі, та подвір`я будинку АДРЕСА_1 , тим самим порушивши п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року водія автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1, а.с. 6).

В результаті вищевказаної ДТП прибудинковому гаражу та огородженню подвір`я домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як правонаступнику ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ), а також автомобілю «Sang Yong», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у прибудинковому гаражі, було завдано пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5845961 від 13 вересня 2019 року.

14 січня 2020 року ОСОБА_3 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП, яка мала місце 12 січня 2020 року. При цьому своїм підписом у цьому документі представник потерпілих також підтвердив, що представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» йому повідомлено про перелік документів необхідних для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, зокрема: постанови суду, передовіреність та ідентифікаційний код представника (т.1, а.с. 18).

Також 14 січня 2020 року ОСОБА_3 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування, у якій зазначив, що страхове відшкодування слід перерахувати на рахунок ОСОБА_2 (т.1, а.с. 19).

20 січня 2020 року на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» ФОП ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_2 , із застосуванням фотозйомки, було проведено огляд пошкодженого подвір`я будинку АДРЕСА_1 та автомобіля марки «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 , і складено дві дефектні відомості огляду об`єкта оцінки від 20 січня 2020 року, які підписані ОСОБА_2 , заяв та зауважень від якого не надходило, що свідчить про те, що він погодився з викладеним, правильність та достовірність даних, викладених в них погодив своїм підписом.

Відповідно до змісту дефектної відомості щодо майна подвір`я будинку АДРЕСА_1 сторони погодились, що в результаті наїзду транспортного засобу пошкоджені ролетні ворота 2,6 х 2,8м.; зламана ролетна завіса; зім`ятий замок направляючої, численні пошкодження фасаду стін житлового будинку з будованим гаражем; фасад 8,65 х 7,5м тріщини, вибита цегла, тріщини цеглової кладки, зміщення стін; пошкодження дерев`яної конструкції огорожі, хвіртки та паркану.

Відповідно до змісту дефектної відомості щодо автомобіля марки «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 , сторони погодились, що в результаті наїзду були пошкоджені наступні деталі транспортного засобу, а саме: зламаний бампер задній; розбита протитуманна фара задня права; двері багажника деформовані; ліхтар задній правий тріснув; декор кришки запасного колеса; праві передні двері деформовані; ущільнювач скла правих передніх дверей зігнутий.

Вищенаведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно складеного аварійного сертифікату 28-D/64/4 від 28 січня 2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Ssang Yong», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 14 042,92 грн. (з урахуванням ПДВ) та 11 702,44 грн. (без урахування ПДВ).

Згідно складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Промислова компанія «Селтим» Звіту № 64488/03/20 від 03 лютого 2020 року загальна сума майнового збитку складає 41 585,25 грн. (з врахуванням ПДВ) та 34 654,40 грн. (без врахування ПДВ) (т.1, а.с. 79-89).

ТДВ СК «Альфа-Гарант» від представника ОСОБА_2 17 січня 2020 року отримало копії ідентифікаційного коду представника потерпілих, а 19 лютого 2020 року копію постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року.

Відтак, останній документ (постанова суду), необхідний для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування згідно переліку документів, визначених ТДВ СК «Альфа-Гарант» у письмовому повідомленні про ДТП від потерпілого від 14 січня 2020 року, відповідач отримав 19 лютого 2020 року.

19 березня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до генерального директора ТДВ СК «Альфа-Гарант» зі скаргою на неправомірні дії працівників страхової компанії, що мало місце 19 лютого 2020 року, 10 березня 2020 року, посилаючись на те, що йому не повідомляють розмір оціненої шкоди, матеріали страхової справи не видають, страхове відшкодування не виплачено. Просив провести перевірку цих фактів, при виявлені факту порушення працівниками страхового законодавства застосувати відповідні заходи впливу для відновлення прав, шляхом надання прямої вказівки (наказу, розпорядження, тощо) відповідним працівникам компанії на видачу для ознайомлення документів на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та письмово повідомити про результати перевірки даної скарги і суть прийнятого рішення за наслідками її розгляду, у встановлений законом строк (т.1, а.с. 23-24).

16 квітня 2020 року ОСОБА_2 було перераховано страхове відшкодування у розмірі 13 042,29 грн., за реквізитами вказаними у заяві від 14 січня 2020 року про страхове відшкодування (т.1, а.с. 78).

Вказана виплата здійснена відповідачем, як страхове відшкодування згідно страхового акту №ЦВ/20/0390 за договором страхування №АО- від 13 вересня 2019 року, з вирахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн., та стосується виключно пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 (т.1, а.с. 76, 77).

Рішення ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_2 , або іншим співвласникам майна, яке зазнало пошкоджень внаслідок ДТП від 12 січня 2020 року і розташоване на земельній ділянці приватного будинку АДРЕСА_1 прийнято не було.

Таким чином предметом розгляду даної справи є стягнення страхового відшкодування із ТДВ СК «Альфа-Гарант» у зв`язку із ДТП від 12 січня 2020 року, внаслідок якої було пошкоджено майно, розташоване на земельній ділянці приватного будинку АДРЕСА_1 . Спору між сторонами щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок зазначеного ДТП, не має.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , стягнувши з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь останнього суму страхового відшкодування в розмірі 40 903,20 грн., пеню в сумі 12 396,34 грн., інфляційні втрати в сумі 9 890,91 грн. та 3% річних в сумі 2 399,00 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та не здійснив відповідної виплати, крайній строк якої настав ще 12 квітня 2020 року. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність невиплати позивачу страхового відшкодування матеріали справи не містять.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

За положенням статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до змісту положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе обмежену відповідальність, та при настанні страхового випадку відшкодовує саме оцінену у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до лімітів відповідальності з урахуванням зносу автомобіля, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також за вирахуванням франшизи, якщо вона була встановлена договором. Обов`язок щодо сплати всіх інших сум, якщо страхове відшкодування не покрило завданої шкоди, покладається на винну особу.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Як було встановлено, 12 січня 2020 року о 13 год. 10 хв. в АДРЕСА_1, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 ,який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на прибудинковий гараж, автомобіль марки «Ssang Yong», НОМЕР_2 , який перебував у гаражі, та подвір`я будинку АДРЕСА_1 , тим самим порушивши п. 12.1 Правил дорожнього руху. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року водія автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (т.1, а.с. 6). На момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5845961 від 13 вересня 2019 року.

При цьому, ОСОБА_2 через свого уповноваженого представника ОСОБА_3 , неодноразово звертався до страхової компанії з вимогою про надання інформації щодо розміру оціненої шкоди, страхового відшкодування та ознайомленням з документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Проте ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порушення вказаної вимоги закону неправомірно відмовляло або ігнорувало такі звернення, чим порушило законні права ОСОБА_2 на отримання інформації та відповіді на його звернення, а також свідчить про штучне перешкоджання потерпілій стороні виявити та вказати на недоліки складеного на замовлення страхової компанії звіту про незалежну оцінку вартості майна в процесі розгляду страхової справи.

В ході розгляду даної справи, з метою з`ясування вартості ремонтно-будівельних робіт (розміру завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень майна за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 40, спричинених внаслідок ДТП, яка мала місце 12 січня 2020 року, на підставі ухвали суду першої інстанції від 02 жовтня 2020 року, було проведено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку експерта №2-16/06 від 16 червня 2021 року вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення пошкоджень нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 40, внаслідок ДТП від 12 січня 2020 року, згідно даних візуально-інструментального обстеження, станом на час проведення дослідження, становить 40 903,20 грн.

Як було встановлено судом, позивачем було вчасно повідомлено та надано ТДВ СК «Альфа-Гарант» всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та не здійснив відповідної виплати, крайній строк якої настав ще 12 квітня 2020 року, При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність невиплати позивачу страхового відшкодування матеріали справи не містять.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» посилалося на те, що невиплата страхового відшкодування в розмірі за пошкоджене майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок ДТП, відбулась через ненадання позивачем жодного документа, що підтверджував би його право на отримання страхового відшкодування за пошкоджене майно.

Разом з тим, як матеріали страхової справи, так і матеріали даної справи містять копію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року по цивільній справі №761/34025/14-ц, яке набрало законної сили та яким, зокрема, визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, як вбачається зі змісту заяви про страхове відшкодування від 14 січня 2020 року, поданої ОСОБА_3 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , усі співвласники домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , просили відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням майна, а зокрема, будинку та гаража шляхом виплати страхового відшкодування на банківські реквізитипозивача ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню завдана шкода, заподіяна внаслідок ДТП в сумі 40 903,20 грн.

При цьому, апеляційна скарги представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» не містить доводів щодо того, що вказаний розмір страхового відшкодування не відповідає лімітам відповідальності страховика, встановленим Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Аналогічні положення щодо зобов`язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться у ст. 992 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені судом обставини щодо прострочення відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, суд першої інстанції, перевіривши розрахунки позивача, дійшов законного та обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню в розмірі 12 396,34 грн., інфляційні втрати в розмірі 9 890,91 грн. та 3% річних в розмірі 2 399,00 грн. за прострочення виконання зобов`язання по виплаті страхового відшкодування в період з 12 квітня 2020 року по 16 червня 2021 року.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» на пропуск позивачем строків позовної давності при зверненні із даними позовними вимогами.

Відповідно до положень ст.ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність тривалістю в один рік.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом, останнім днем виплати позивачу страхового відшкодування є 12 квітня 2020 року. При цьому, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Таким чином, починаючи з 02 квітня 2017 року строки позовної давності продовжувалися у зв`язку із введенням на території України карантину.

ОСОБА_2 просив стягнути з пеню за прострочення виконання зобов`язання по виплаті страхового відшкодування в період з 12 квітня 2020 року по 16 червня 2021 року.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про заявлення ОСОБА_2 позовних вимог щодо стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» пені з пропуском строку позовної давності.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було помилково тричі стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» судовий збір у загальному розмірі 17 653,52 грн.

Як вбачається зі змісту рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення із ТДВ СК «Альфа-Гарант» в дохід держави судового збору, який мав бути покладений на позивача. Водночас, в резолютивній частині оскаржуваного рішення суд зазначив, що з ТДВ СК «Альфа-Гарант» в дохід держави було стягнуто судовий збір у розмірі 840,80 грн. 16 156,82 грн. та 655,90 грн.

Відтак, в даному випадку в резолютивній частині оскаржуваного рішення суду має місце описка, яка підлягає виправленню в порядку ст. 269 ЦПК України з власної ініціативи суду, що ухвалив рішення, або за заявою учасників справи.

Крім того, як зазначено ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу, 19 лютого 2024 року ним було подано до суду першої інстанції заяву про виправлення вищевказаної описки, допущеної в резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року.

Відтак, питання виправлення описки в рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року щодо стягнення з відповідача суми судового збору підлягає вирішенню судом першої інстанції в порядку визначеному ЦПК України.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Білинової А.В. , подана в інтересах ТДВ СК «Альфа-Гарант», підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білинової Анастасії Вікторівни , подану в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді