Справа № 180/1199/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої судді Тананайської Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання: Павлович Н.С.

представника позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Марганець Дніпропетровської області цивільну справу № 180/1199/24 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Марганецької міської ради звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути аліменти.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 є матірю неповнолітній дітей, батьки дітей записані зі слів матері. Згідно інформаії з Центру надання соціальних послуг Марганецької міської ради сімя ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом, останній раз з 9.08.2023 року по 12.12.2023 року. Під час відвідування сімї виявлено, що у помешканні брудно, розкидано хаотично речі, непомитий посуд. ОСОБА_3 не виконувала рекомендацій фахіця. Під час відвідувань часто перебувала в стані алкогольного спяніння. Діти часто не відвідували онлайн-навчання, сімя виїздила з м.Марганець, в звязку з чим діти пропустили навчальний рік. Відносно ОСОБА_3 неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.184 КУпАП. Відповідач злісно ухиляється від виховання дітей, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позов підтримали, суду пояснили, що родина знаходиться під наглядом протягом 2 років, неодноразово провидилась робота, перебували під соціальним супроводом, перебуває в стані алкогольного спяніння, покидає дітей. До служби у справах дітей звернулися діти, просили забрати молодшу сестру. Дітей вилучили у матері, за весь час матір прийшла до служби у справах дітей один раз. Просять задовольнити вимоги та позбавити батьківських прав відповідачку та стягнути аліменти.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що має статус одинокої матері, вважає, що вела себе неправильно, вживала спритні напої, але зробила висновки, бажає повернути дітей додому. Проживає у будинку матері, оскільки її будинок розбитий. Дітей забрали. Дітям телефонувала кожного дня, часто телефон відключено, ОСОБА_7 повідомив, що після її дзвінка вихователь розбила телефон, ОСОБА_8 попрохала не приходити, бо ОСОБА_9 після цього плаче. Діти завжди мали їжу, вони кошти мають, матір отримала допомогу в звязку з загибелю чоловіка та сина , отримують допомогу, матір пенсію. Дітей без нагляду не залишала, залишала під нагляд матері бабусі дітей. Діти навчалися, робили домашнє завдання, що підтверджують їхні зошити, щоб не було холодно розтеляла одіяло на підлогу, де діти гралися, що було розцінено працівниками служби як бруд. На обліку у нарколога не перебуває. Просить не позбавляти її батьківських прав по відношенню до дітей.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження матірю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 .

Відомості про батьків дітей записані відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

11 червня 2024 року Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі №127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі №643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі №712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав, визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б достовірно та беззаперечно підтверджували свідоме нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов`язками щодо участі в утриманні та вихованні дітей і умисне ухилення від їх виконання.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 року ( не прибрано в помешканні), 21.09.2023 року (не прибрано в помешканні, залишення дітей без нагляду), 30.01.2024 року ( не прибрано в помешканні), про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП.

Судом допитані свідки:

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що працює старшим інспектором сектору превенції ВП № 1 Нікопольського РУП, знайомий з сімєю ОСОБА_11 близько 4 років, велися бесіди, відповідач вживала алкогольні напої, періодично їздили до сімї, діти їдять суші, креветки, чипси, шоколад, пьють газовану воду, звичайної їжі не було. Дітей передавали сестрі, складалися протоколи про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що з кінця травня 2024 року в її сімї знаходяться діти ОСОБА_13 , за час перебування мама приходила один раз, спілкувалася з ОСОБА_7 , передавала гостинці, в тому числі і енергетичні напої. В її сімї шестеро прийомних дітей, вона дітей привчає до дисципліни, телефони знаходяться в режимі «політ», щоб вони не відволікались. До дітей приходили дядько ОСОБА_14 , тітка ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що працює в Центрі надання соціальних послуг, до грудня 2023 року здійснювала супровід сімї, потім договір закінчився, надавали гуманітарну допомогу, канцелярські товари. Проживали в будинку, де була обвалена стеля, в подальшому придбали будинок з кращими умовами, але в будинку було не придбано, складалися протоколи.

В свою чергу, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

ОСОБА_3 надала відомості про свої доходи. Згідно довідки лікаря нарколога КП «Марганецька ЦМЛ» на обліку ОСОБА_3 не перебуває.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що дітей забрали в звязку з тим, що ОСОБА_3 та її матір були в нетверезому стані, сімя гроші має, оскільки отримали допомогу в звязку з загибелю брата та відчима. ОСОБА_3 ходила до дітей, діти чисто одягнені, хочуть додому. Він також провідував дітей, телефонував.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що ОСОБА_3 її донька, раніше випивала, вже три місяці не вживає алкоголь, донька проживає в її будинку, в сімї був не легкий період, оскільки загинув син та її чоловік, кошти на утримання дітей мають.

Інформація Марганецького ліцею № 2 стосовно ОСОБА_19 від 29 листопада 2023 року, стосовно ОСОБА_4 від 15 травня 2024 року.

Згідно листа Центру надання соціальних послуг Марганецької міської ради від 23 травня 2024 року № 403 сімя ОСОБА_3 перебувала під соціальним супроводом, останій раз з 9 серпня 2023 року по 12 грудня 2023 року, 12 грудня 2023 року соціальну послугу соціального супроводу було завершено з мінімізацією проблем отримувача соціальних послуг.

Всі зазначені докази підтверджують неналежне виконання матірю обовязків в 2023 році. Доказів того, що мало місце неналежне виховання дітей в 2024 році суду не надано.

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд не враховує висновок Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 від 11 червня 2024 року , оскільки все зазначене в ньому мало місце в 2023 році, без зазначення обгрунтовання доцільності позбавлення батьківських прав, а рішення приймалось 11 червня 2024 року без підтверджуючись доказів.

Крім того, із пояснень ОСОБА_3 та свідків, судом встановлено, що діти відібрані у матері та передані на виховання ОСОБА_20 .

Будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надано.

Свідок ОСОБА_21 суду показала, що діти проживають у неї з кінця травня 2024 року.

Якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють (пункт 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 (далі - Порядок).

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені представники інших органів державної влади та місцевого самоврядування, у межах своїх повноважень.

Після вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки дитини служба у справах дітей в той же день подає виконавчому органу міської ради, клопотання про невідкладне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Після надходження клопотання уповноважена особа виконавчого органу міської ради, протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення.

Про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення про відібрання дитини звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або ж з позовом про відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав.

Будь-яких рішень про відібрання дітей, підтвердження про інформування органів прокуратури, суду не надано. Позов подано до суду 11 червня 2024 року.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо дітей, вчиняла будь-яке насильство стосовно них чи за їх присутності.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини

у діях батьків.

Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків в 2024 році судом не встановлено.

Також судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Суд враховує, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, позивач не довів підстав, визначених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав, які є вичерпними, тому в задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити за необгрутованістю.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 3 жовтня 2024 року.

Суддя: Ю. А. Тананайська