Справа № 462/5922/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого судді Колодяжного С.Ю., розглянувши в приміщенні суду у м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника 19.07.2024 року звернувся в Залізничний районний суд м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 22288,54 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 15000 грн. моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.05.2024 року близько 17:50 год. на вул.Городоцькій у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На місці ДТП 24.05.2024 року водії склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому водій автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні ДТП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника такого автомобіля була застрахована в АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу №215934241 від 27.07.2023 року.Згідно звіту №67331 про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , складає 49795,30 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу 27506,76 грн. 16.07.2024 року між АТ «СГ «ТАС» та позивачем узгоджено розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у розмірі 27506,76 грн. Вважає, що оскільки сума страхового відшкодування не покриває витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, тому просить стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням, що становить 22288,54 грн.Також, внаслідок ДТП позивач зазнав ушкоджень здоров?я, у зв?язку з чим був вимушений звертатися до лікарів за медичною допомогою та витрачати кошти на ліки. Окрім того, він зазнав душевних страждань через пошкодження його автомобіля та небажання відповідача на досудове врегулювання спору. Внаслідок протиправної поведінки відповідача порушений його звичайний уклад життя, він знервований та вимушений боротися за свої права. Враховуючи весь фізичний та душевний біль, який він зазнав, вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 15000 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.09.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідачем ОСОБА_2 подано 19.09.2024 року суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить заявлені до нього позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність таких, оскільки загальна сума за полісом №215934241 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.07.2023 року і договором №096.17.08 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 26.07.2023 року, в межах якої АТ «СГ «ТАС»здійснює компенсацію за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 360000 грн., тому заявлена позивачем сума повинна повністю покриватися страховиком. Також зазначив, що позивач із АТ «СГ «ТАС» узгодив розмір відшкодування у розмірі 27506, 76 грн.Щодо тверджень позивача про отримання ним тілесних ушкоджень під час ДТП, то вказав, що на час ДТП у позивача на шиї вже був бандаж для шийного відділу хребта, що підтверджується відеозаписом з відеореєстратора. Відтак, вважає, що ушкодження здоров?я позивач отримав не під час ДТП, а за інших умов, не пов?язаних із ДТП.

У поданій 02.10.2024 року відповіді на відзив представник позивача вказує, зокрема, на те, що страхувальник відшкодовує шкоду лише в тому випадку, коли у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування. Згідно з ст.29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Таким чином, законодавством України обмежено розмір відповідальності страховика вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, однак з урахуванням його зносу. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що внаслідок ДТП у нього погіршився стан здоров?я, а його лікування стало ще складнішим, що і спричинило наявність додаткових душевних страждань та фізичного болю.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.05.2024 року на вул.Городоцькій (координати 49.8262290, 23.9447608) у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував та якийналежить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . Внаслідок цієї ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), відповідно до якого винуватцем пригоди був ОСОБА_2 - водій автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.7).

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 , на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС», що підтверджується полісом №215934241 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.07.2023 року, ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 160000 грн., франшиза - 0 грн. (а.с.45).

16.07.2024 року між АТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 узгоджено розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у розмірі 27506,76 грн.(а.с.8).

Згідно даних звіту №67331 про оцінку автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , складеного 17.06.2024 року суб?єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 за замовленням страхової компанії, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, з ПДВ на ЗПЧ, визначена в сумі 27506,76 грн., а вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля з ПДВ на ЗПЧ, визначена в сумі 49795,30 грн. (а.с.10-12).

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17, та від 09 листопада 2022 року у справі №497/470/2021.

Враховуючи, що АТ «СГ «ТАС»виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, то у страховика не виникло обов?язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Суд відхиляє, як такі що не ґрунтуються на законі, доводи відповідача ОСОБА_2 , що оскільки ним окрім договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з АТ «СГ «ТАС» укладено також і договір №096.17.08 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 26.07.2023 року, то загальна сума, у межах якої страховик здійснює компенсацію за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 360000 грн., тому заявлена позивачем сума повинна повністю покриватися страховиком.

Так, згідно п.6.1 Договору №096.17.08 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків «Повний автозахист» по програмі «Автоцивілка Плюс», укладений 26.07.2023 року між цим страховиком і ОСОБА_2 , частина 2 «Загальні умови страхування» та частина 3 «Опис програм» розміщені на веб сторінці страховика в мережі Інтернет за адресою http://products.sgtas.com.ua/096/17/04/Conditions.pdf, яка також зображена за допомогою QR-коду, що не перешкоджає правильному розумінню їх змісту та які є захищеними від внесення будь-яких змін до них. Страхувальник погоджується дотримуватись умов, викладених в цьому Договорі, включаючи Частину 1, Частину 2 і Частину 3.

Пунктом 22.13. Програми «Автоцивілка Плюс» передбачено, що при настанні страхового випадку виплата страхового відшкодування проводиться тільки в тому випадку, якщо сума збитків, які завдано потерпілим, третім особам, більша ліміту відповідальнсті за шкоду, заподіяну майну за полісом ОСЦПВ.

Отже, укладення договору №096.17.08 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 26.07.2023 року свідчить лише про збільшення на 200000 грн. ліміту страхової суми, передбаченої полісом №215934241 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.07.2023 року у розмірі 160000 грн., а не передбачає обов`язок страховика, як помилково вважає ОСОБА_2 , відшкодувати потерпілому фактичний розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 22288,54 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, згідно з п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я.

Відповідно до роз`яснень даних у п.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. У рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі» Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено, що внаслідок ДТП та пошкодження його автомобіля йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв?язку із пошкодженням його майна і наслідками такого. Оскільки така шкода заподіяна відповідачем ОСОБА_2 , який керував автомобілем під час ДТП і був визнаний її винуватцем.

Разом з тим, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, внаслідок пошкодження його майна з вини відповідача, обставини, за яких позивач зазнав моральної шкоди, а також виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов переконання, що належному і дійсному розміру моральної шкоди відповідатиме 5000 грн., а відтак дана позовна вимога підлягає задоволенню частково.

Щодо стягнення з відповідача та користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та адвокатом Ярошем В.В. укладено договір про надання правової допомоги №12/07-24 від 12.07.2024 року.

Факт надання правничої допомоги і розмір витрат на таку підтверджується актом наданих послуг №30/09/2024-А від 30.09.2024 року та детальним описом наданих послуг від 30.09.2024 року, згідно яких загальна вартість наданих послуг правничої допомоги становить 11150 грн.

Відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.11.2022 року у справі №757/24445/21-ц.

Згідно з п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі №910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22).

Враховуючи складність справи, характер спірних правовідносин, предмет позову, те, що розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, а також обсяг наданих адвокатом послуг та долучених до матеріалів справи доказів, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу стороною позивача завищено та такий неспівмірний із заявленим позовом.

Виходячи із наведеного, враховуючи очевидну неспівмірність заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 7000 грн., що відповідатиме критерію реальності витрат та розумності їх розміру.

За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 709,08 (73,18 % від 968,96 грн.) грн. судового збору.

Керуючись ст.2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22288,54 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 27288,54 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 709,08 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору та 7000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 7709,08 грн. судових витрат.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Текст рішення складено 17.10.2024 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний