Номер провадження: 22-ц/813/4759/24
Справа № 523/2337/24
Головуючий у першій інстанції Ружицький В.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача у цивільній справі за позовом,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить замінити сторону виконавчого провадження за вироком Суворовського районного суду від 27 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що не набрання судовим рішенням законної сили у зв`язку із смертю апелянта у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження в частині відшкодування моральної шкоди.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вироком Суворовського районного суду від 27 січня 2023 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_2 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки. Стягнуто з приватного акціонерного товариства страхова компанія Євроінс Україна на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 72723,25 грн. та моральну шкоду у розмірі 3636,16 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 96363,84 грн.

Вказаний вирок суду набув чинності 05 квітня 2023 року після розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 22.03.2023 потерпіла ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно із довідки Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі від 14.11.2023 та витягу зі спадкового реєстру за заявою спадкоємця ОСОБА_1 відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Аналогічна норма міститься і в ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як передбачено ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Відповідно до ч. 5 ст.534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1) про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, виконавче провадження станом на дату розгляду цієї заяви не відкрито, виконавчий лист не видано, свідоцтво про право на спадщину щодо моральної шкоди спадкоємцем не отримано, що є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Окремою підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд зазначив і те, що на дату набрання вироком законної сили (05.04.2023) спадкодавець ОСОБА_3 померла (21.03.2023), то ж вважати, що на дату смерті спадкодавця моральна шкода була присуджена не має законних підстав, адже на цю дату вирок не набув чинності.

Таким чином, до ОСОБА_1 не перейшло право на відшкодування моральної шкоди, адже відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який відповідно набув чинності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення. Ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Згідно із ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

З матеріалів кримінального провадження №523/14797/22, які були витребовані судом апеляційної інстанції вбачається, що вироком Суворовського районного суду від 27 січня 2023 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_2 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки. Стягнуто з приватного акціонерного товариства страхова компанія Євроінс Україна на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 72723,25 грн. та моральну шкоду у розмірі 3636,16 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 96363,84 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2024 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 27.01.2023, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку із його відмовою від апеляційної скарги.

Таким чином, вирок набрав законної сили 05 квітня 2024 року після постановлення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд керується тим, що до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було стягнуто судом спадкодавцеві за його життя (частина третя статті 1230 ЦК України).

У цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміють фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК України передбачено, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи, не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 753/15095/17 (провадження № 61-16500св20)).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання щодо заміни сторони виконавчого провадження в частині відшкодування моральної шкоди вирішено судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 вересня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький