30.09.2024 Суддя Ізмайлов І. К..
Справа № 644/2469/24
Провадження № 2/644/3560/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Ізмайлов І.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою про зняття арешту з квартири.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про зняття арешту відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29.08.2024 ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 про відмову у відкритті провадження скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В мотивувальній частині постанови суду зазначено, що заявником фактично подано скаргу на бездіяльність державного виконавця, а не заяву про зняття арешту з майна, і невірне формулювання вимоги, що є незрозумілим для суду, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження, а є наслідком залишення заяви без руху.

Отже, з урахування висновків апеляційного суду, суд вважає заяву ОСОБА_1 скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, вважає її такою, що підлягає залишенню без руху як таку, що не відповідає вимогам ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із пунктами 13, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини четвертої статті 74 Закону «Про виконавче провадження», зокрема містити реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 185 ЦПК України. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Крім цього, слід зазначити, що з урахуванням положень статті 450 ЦПК України скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за участю стягувача, боржника та державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси (пункт 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах").

Проте заявником не зазначено заінтересовану особу стягувача, його місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, а також відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; не зазначено відомості про державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржується, його місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти).

Крім того, ч. 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що заявник зобов`язаний додати до скарги на рішення державного виконавця всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується скарга (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до скарги на рішення державного виконавця копії відповідних доказів).

Разом з цим, заявником не надано постанову про накладення арешту, а також не вказано норму закону, яку порушено.

Наведені вище обставини щодо змісту заяви, об`єктивно позбавляють суд можливості вирішити її по суті.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначено у ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Однак, заявником не додано до скарги на дії державного виконавця докази надіслання (надання) її копій з додатками іншим учасникам справи (провадження).

Також, у заяві відсутнє підтвердження про те, що заявником не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав, як це передбачено п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Крім того, відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою 04.04.2024, проте заява не містить посилання на дату, коли заявник дізнався про порушення його права і не містить клопотання про поновлення пропущеного строку.

Таким чином заявнику необхідно усунути вищезазначені недоліки поданої заяви, надавши належним чином оформлену заяву в новій редакції, в якій:

-чітко зазначити реквізити виконавчого провадження та виконавчого документа, в рамках виконання якого подається скарга, визначити зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, надати постанову про накладення арешту;

-зазначити себе як заявника із визначенням свого статусу у виконавчому провадженні (боржника чи стягувача) та визначити коло учасників, які можуть бути залучені до участі в розгляді скарги та їх процесуальний статус, відповідно до статей 447-450 ЦПК України, з дотриманням вимог пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, зокрема конкретну посадову особу державної виконавчої служби, рішення, дії чи бездіяльність якої оскаржується, а також заінтересованих осіб сторін виконавчого провадження;

-до скарги додати докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження);

-зазначити, що заявником не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав;

-зазначити дату, коли заявник дізнався про порушення його права і у разі пропуску строку, надати відповідне клопотання.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи, що заяву подано без додержання вимог, викладених у частині четвертій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що її слід залишити без руху, про що повідомити особу, яка подала заяву і надати їй строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись п. 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 185, 258, 261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків п`ять днів з моменту отримання копії ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений термін заяву вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.К. Ізмайлов