Справа № 128/518/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Кривоносі Д.О.,

за участю: представника позивача- адвоката Огородника В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3 , яка до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 1,9178 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Вказує, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт від 01 квітня 2016 року, посвідчений секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_4 , та зареєстрованим в реєстрі за № 67, яким заповіла позивачу земельну ділянку площею 1,9178 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Зазначає, що на час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено; спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 немає, при цьому іншу частину майна спадкодавця, яка не була охоплена заповітом успадкував відповідач ОСОБА_2 за правом представлення.

Також позивач вказує, вона має намір оформити свої права на спадщину, однак одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку в нотаріальній конторі немає можливості, так як на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_3 вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Вважає, що вона має право на спадщину, оскільки не відмовлялася від неї, а строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин. Так, не будучи спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 про існування заповіту на її ім`я вона дізналася в жовтні 2018 року від секретаря Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, у зв`язку з чим одразу ж одержала заповіт та завірену копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, після чого звернулась до нотаріальної контори. Разом з тим, відомості про заповіт спадкодавця на її ім`я від 01 квітня 2016 року на момент відкриття спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину були відсутні.

Тому просить суд надати їй додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області.

31.10.2023 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Киришов О.В. не з`явилися; при цьому представником через канцелярію суду подано заяву, в якій останній просить суд розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача; позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання також не з`явився, попередньо поштою на адресу суду надійшло клопотання сільського голови ОСОБА_5 , в якому останній просить суд проводити розгляд даної справи без участі представника відповідача, при вирішенні вищевказаної справи, покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку ч.10 ст. 187 ЦПК України. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

20.09.2024 в судовому засіданні новий представник позивача- адвокат Огородник В.В. підтримав позовні вимоги позивача в повному обсязі, просив їх задовільнити з підстав зазначених у позові . Суду представник пояснив , ОСОБА_1 свого часу орендувала у ОСОБА_3 земельну ділянку. Позивач дізналася про існування заповіту ОСОБА_3 складеного 01.04.2016 від секретаря сільської ради лише в жовтні 2018 році. Суду зазначив, що з того часу позивач неодноразово зверталась до суду з таким позовом про визначення додаткового строку , але з певних причин, позовна заява була повернута або залишалась без розгляду. В квітні 2019 року суд виніс ухвалу про повернення позовної заяви, ухвала оскаржена не була,а позовна заява була повторно подана, наскільки він пам`ятає, в ній були недоліки і вона також судом була повернута в листопаді-грудні 2019 року, ця ухвала також не оскаржувалась. Потім знову подавалась позивачем позовна заява в березні-квітні 2020 року, але вона також судом була залишена без розгляду, оскільки не з`явився представник позивача ОСОБА_6 , ухвала не оскаржувалась, а була повторно подана позовна заява, яка також судом залишена без розгляду в кінці 2020 року. Ця позовна заява остання була подана ОСОБА_1 до суду.

З урахуванням міркування представника позивача який не заперечував, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб.

Вислухавши вступне слово представника позивача, вивчивши позов , дослідивши та оцінивши наявні докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та таким , що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 роки, в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 22.09.2020 Вінницьким районним відділом ДРАЦС ЦЗМУ МЮ (м. Хмельницький), актовий запис №72 (а.с.7).

10.02.2014 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, склала заповіт, яким земельну ділянку, площею 1,9178 га, кадастровий номер 010060083, що розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, в рівних долях, а саме по 1/10 частці кожному заповіла: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Вказаний заповіт посвідчений 10.02.2014 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровано в реєстрі за №215, що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с.55).

Проте, 01.04.2016 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, склала новий заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 ( позивачу в даній справі) належну їй земельну ділянку площею 1,9178 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Вказаний заповіт посвідчений 01.04.2016 секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за №67, що підтверджується копією дублікату вказаного заповіту (а.с.8).

Також, факт належності вищевказаної земельної ділянки померлій ОСОБА_3 підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №399499, виданого 11.10.2007 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 27.12.2006 за №2183 (а.с.9).

Крім цього, з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №8/2018, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , судом установлено, що з заявою про прийняття спадщини звернувся внук померлої ОСОБА_2 (а.с.36) та отримав 08.06.2018 свідоцтва про право на спадщину за законом на 64/100 частки житлового будинку з господарським будівлями та спорудами та земельної ділянки, площею 0,1105 га, кадастровий номер: :04:007:0655, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.78,80); при цьому інший внук померлої ОСОБА_17 відмовився від прийняття належної йому частки спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , про що свідчить копія відповідної заяви, яка міститься у вищевказаній спадковій справі (а.с.39).

Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Надольської Т.П. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 1,9178 гектара, кадастровий номер якої :01:006:0083, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих прийняття нею спадщини в строк, встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2017 (а.с.10-12).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 рок у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24), зазначила, « що Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).

88. Велика Палата Верховного Суду нагадує, що вона відступає не від постанови у конкретній справі, а від висновку щодо застосування норм права. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність згадки повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц, від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22).

89. Незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 825/997/17, від 04 жовтня 2023 року у справі № 906/1026/22).

150. Здійснивши тлумачення приписів частини першої статті 1269, частини першої статті 1270, частини третьої статті 1272 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування зазначених норм права.

151.Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.

152. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала.

153.Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування.

154. Резюмуючи, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням конкретних обставин справи, що переглядається, висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом».

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено з позову та представниками позивача не заперечувалося в судовому засіданні , що позивач ні є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дізналася в жовтні 2018 року від секретаря Якушинецької сільської ради Вінницького району про наявність складеного 01.04.2016 спадкодавицею ОСОБА_3 заповіту, яким заповіла позивачу ОСОБА_18 належну їй земельну ділянку площею 1,9178 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Вказаний заповіт був посвідчений 01.04.2016 секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_4 .

В свою чергу, з даним позовом позивач звернулася до суду лише 30.03.2022 , тобто із спливом значного проміжку часу ( майже трьох років шести місяців), при цьому, ані позивач ані її представники не надали суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження поважності пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Суд наголушу , що взагалі справа не містить будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного у задоволені позову слід відмови за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.263- 265 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 14.10.2024.

Суддя: Олена САЄНКО