463/7774/24
2/465/3324/24
У Х В А Л А

про самовідвід

15.10.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюра С.М., розглянувши заяву про самовідвід від розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Личаківського районного суду м.Львова, третя особа Президент України ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2024 року вказану справу (№463/7774/24, провадження №2/465/3324/24) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Личаківського районного суду м.Львова, третя особа Президент України ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди передано для розгляду судді Дзеньдзюрі С.М.

Позивачкою ОСОБА_1 по інших цивільних та кримінальних провадженнях неодноразово, з різних підстав, заявлялись відводи судді Дзеньдзюрі С.М., зокрема з підстав зверхності, зухвалості, хамського відношення до членів російськомовної громади м.Львова яке полягало на думку заявника, у зазначенні її прізвища на судовій повістці з маленької букви; що суддею Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюрою С.М. винесено ухвалу судового засідання, за змістом якої у представника ОСОБА_1 склалось враження що суддя повністю визнав особисту участь в корупційних схемах по організації не облікованих в Міністерстві внутрішніх справ України кримінальних справ; підстав зухвалого і цинічного нехтування норм моралі і права яке полягало, на думку заявника, в тому, що суддею Дзеньдзюрою С.М. розглядалась кримінальна справа відносно її чоловіка ОСОБА_4 ; з підстав подання ОСОБА_1 заяви у Антикорупційне бюро з вимогою провести перевірку дій судді ОСОБА_5 .

Крім цього ОСОБА_1 неодноразово зверталась зі скаргами на дії судді ОСОБА_5 у Вищу раду правосуддя, за результатом розгляду яких Вищою радою правосуддя відмовлено у відкритті дисциплінарних проваджень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За змістом ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, суд не повідомляв учасників справи про вирішення питання про самовідвід судді у даній справі.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 1 ст. 6).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Заявляючи самовідвід у справі, суддя керувався також усталеною практикою Європейського суду з прав людини. У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошує, що такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду, та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і таким чином сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві. Таким чином, ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави для побоювань у відсутності неупередженості, повинен взяти самовідвід.

Відповідно до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Враховуючи наведені обставини, з метою недопущення будь-яких сумнівів в об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді в ході розгляду справи та вирішення спору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення самовідводу судді Дзеньдзюри С.М. у цивільній справі № 463/7774/24.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 36, 39, 40, 247 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

задоволити заяву судді Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюри С.М. про самовідвід у розгляді цивільної справи № 463/7774/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Личаківського районного суду м.Львова, третя особа Президент України ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Матеріали справи № 463/7774/24 передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Дзеньдзюра С.М.