14.10.2024 Справа № 756/7580/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Унікальний №756/7580/24
Провадження №2/756/3729/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Загороднюк В.В.,

представника позивача адвоката Федосєєвої Т.Ю.,

представника відповідача Пшеничного Є.Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 31.10.2012 позивач за власні кошти обладнала квартиру АДРЕСА_1 приладом обліку теплової енергії типу «SensoStar 2», заводський номер 23881726, монтаж приладу обліку проведено ПП «ВІК» відповідно до «Робочого проекту обладнання вузла обліку теплової енергії», введений в експлуатацію на підставі акту введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії від 31.10.2012 та акту прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від 14.04.2016. Повірка лічильника відбулась 22.08.2016 та 30.07.2020, вузол обліку взято на облік ПАТ «Київенерго».

Як зазначає позивач, з 01.05.2018 ПАТ «Київенерго» припинило свою діяльність, з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення у будинку, і на думку позивача вищевказаний договір продовжує діяти за мовчазною згодою сторін, що підтверджується нарахуваннями КП «Київтеплоенерго» за спожите тепло згідно наведених позивачем в особистому кабінеті обсягів.

Позивач вказує, що станом на листопад 2019 року лічильник не відображається в особистому кабінеті, тому позивач не має можливості вносити показання за послугу.

Неодноразові звернення позивача до відповідача результатів не дали, у наданих відповідях відповідач посилається на невідповідність встановлення вузла розподільного обліку вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим його правомірно знято з обліку.

На підставі викладеного позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо зняття з обліку встановленого згідно проекту лічильника тепла та проведення нарахування за комунальну послугу «Централізоване опалення» в опалювальні сезони 2019-2020, 2020-2021, 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер НОМЕР_1 ), що обліковує теплову енергію в квартирі АДРЕСА_1 ; здійснювати нарахування оплати за опалення з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений в квартирі; здійснити перерахунок нарахувань за теплопостачання з листопада 2019 року враховуючи показники приладу обліку спожитого тепла.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.06.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 14.08.2024, закрито підготовче провадження в справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що у позивача відсутній єдиний тепловий ввід в квартиру, а також вертикальна система централізованого опалення, що унеможливлює встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, у зв`язку з чим подальше врахування показань вузлів розподільного обліку неможливе з огляду на відсутність належного підтвердження відповідності встановлених вузлів розподільчого обліку нормативним вимогам, внаслідок чого встановлений у квартирі позивача лічильник було правомірно знято з обліку. Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку та подальшого нарахування за теплопостачання з урахуванням приладу обліку, то вважає, що такі вимоги не можуть бути задоволені з огляду на те, що захисту підлягає тільки порушене право, а рахунки є лише претензією до сплати і не свідчать про порушення прав споживача. Вказував також на те, що матеріали справи не містять доказів прийняття ПАТ «Київенерго» на облік та в попередніх періодах, нарахування плати за теплову енергію саме виходячи із показників лічильника позивача.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі договору дарування квартири від 13.11.2020, укладеного між ОСОБА_3 та позивачем, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко Н.Б. (а.с.13).

На замовлення позивача, у 2014 році ПП «ПП ВІК» розроблено «Робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії на об`єкт - квартира АДРЕСА_1 (а.с.16-31), який було встановлено у квартирі позивача у відповідності до керівництва з експлуатації, ліцензії на здійснення певного виду робіт, сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки виданого 19.07.2011 Держкомітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики (а.с.14,15,32-34).

Зазначений робочий проект погоджений ТОВ «Житлобуд-1», що підтверджується відміткою круглої печатки ТОВ «Житобуд-1» на першій сторінці Робочого проекту.

Вищевказаний вузол теплової енергії на опалення введений в експлуатацію 31.10.2012, повірений 01.10.2012 Укрметртестстандартом, що підтверджується актом введення в експлуатацію від 31.10.2012 та актом введення в експлуатацію від 23.05.2024 (а.с.35-37).

В матеріалах справи також наявний акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплоенергії для потреб опалення окремого приміщення від 14.04.2016.

22.08.2016, 30.07.2020 та 20.05.2024 теплолічильник позивача пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з яких убачається, що він відповідає вимогам ДСТУ 9109:2021 та ДСТУ EN 1434 (а.с.39,40,41).

Згідно акту обстеження технічної можливості встановлення вузлів розподільчого обліку теплової енергії за адресою АДРЕСА_2 , складеного ТОВ «Мегаватт ЛТД», встановлений у квартирі позивача теплолічильник відповідає трьом з чотирьох критеріїв встановлення, передбачених постановою №829 від 10.10.2018, а саме: лічильник знаходиться безпосередньо у квартирі, але власник гарантує та зобов`язується надати доступ до вузла обліку тепла за першої вимоги (а.с.38,42).

Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року виконавцем послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 стало КП «Київтеплоенерго».

Як убачається з пояснень позивача, до листопада 2019 року нарахування оплати за послуги з централізованого опалення квартири позивача здійснювалось з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, що встановлений у неї в квартирі. Проте, станом на листопад 2019 року теплолічильник перестав відображатися в особистому кабінеті позивача на сайті КП «ГІОЦ», а нарахування оплати за послуги з централізованого опалення здійснювались КП «Київтеплоенерго» з урахуванням показань внутрішньобудинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири позивача.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо зняття з обліку теплолічильника позивача та зміни порядку нарахування за послуги з централізованого опалення, суд виходить з наступного.

Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначаються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Статтею 1 цього Закону визначено, що вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються.

У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно.

Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги.

Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм.

Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії (далі - Порядок).

За приписами п. 6 Порядку технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям:

- окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності);

- принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі;

- під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб;

- можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.

Таким чином, власник квартири має право на встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії лише у випадку відповідності внутрішньобудинкової системи опалення усім чотирьом критеріям, передбаченим у п. 6 Порядку.

При цьому, як визначено у п. 4 Порядку, технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у п. 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з п. 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.

У листі від 08 січня 2019 року «Щодо оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку комунальних послуг» Міністерство розвитку громад та територій України роз`яснило, що вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що внутрішньобудинкова система опалення в будинку по АДРЕСА_3 відповідає усім критеріям, що визначені у п. 6 Порядку, які надають технічну можливість встановлення вузлів розподільного обліку в квартирах вказаного будинку. При цьому, судом встановлено, що вузол розподільного обліку встановлений у квартирі позивача відповідає не всім зазначеним критеріям.

Відповідно до п. 12.3.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» за відсутності технічної можливості облаштування системи централізованого опалення поквартирними лічильниками теплоспоживання при відповідному обґрунтуванні допускається застосовувати вертикальну систему опалення з можливістю обладнання/дообладнання зазначеної системи відповідно запірно-регулювальною арматурою згідно з вимогами СНиП 2.04.05, ДБН В.2.2-15, ДБН В.2.5-39, а також можливістю влаштування приладів-розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах для обліку фактичного теплоспоживання квартирами.

Наведене свідчить, що у квартирі позивача можливим є встановлення приладів-розподілювачів, а не встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог чинного законодавства показання вузлів розподільного обліку під час їх прийняття-передачі від ПАТ «Київенерго» до КП «Київтеплоенерго» бралися до уваги під час здійснення розрахунку зі споживачами у таких будинках, що не заперечувалося відповідачем.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, що встановлені у квартирі позивача лічильники теплової енергії перебували на обліку у відповідача.

Наданий позивачем акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплоенергії для потреб опалення окремого приміщення від 14.04.2016 не містить відомостей щодо прийняття його на облік до АЕК «Київенерго», відсутні будь-які печатки чи штампи підприємства, а також будь-які докази приналежності посадової особи інженера ОСОБА_4 до АЕК «Київенерго».

Також у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання сторони позивача про те, що до листопада 2019 року нарахування за теплову енергію здійснювалося з урахуванням показників встановленого лічильника.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, м. Київ, пл. Івана Франка, 5) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 14.10.2024.

Суддя: Олексій ДИБА