РІШЕННЯ

Іменем України

09.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

секретаря судових засідань Лозинського Т.-Р.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину спільно нажитого майна та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , в якості законного представника малолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про визнання такими, що не входять до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_8 земельної ділянки та садового будинку АДРЕСА_1 ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з зустрічним позовом про визнання права власності на 1/2 частину спільно нажитого майна. В обґрунтування зустрічної позовної заяви вказує, що з 25.07.1993 року вона проживала з ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21.08.2014 року рішенням Галицького районного суду м. Львова шлюб між нею та ОСОБА_8 було розірвано. За час спільного проживання в 2001 році було придбано у власність земельну ділянку з садовим будинком по АДРЕСА_2 . Кошти на придбання садового будинку та земельної ділянки були їхніми спільними з чоловіком ОСОБА_8 коштами. 31.03.2001 року вона продала квартиру АДРЕСА_3 і частина цих грошей пішла на придбання вищевказаного садового будинку та земельної ділянки, а частина була в подальшому використана на його облаштування і ремонт, яким займався ОСОБА_8 .

Садовий будинок АДРЕСА_4 та земельну ділянку по АДРЕСА_2 в садовому товаристві «Автобусобудівник 2» також було придбано ОСОБА_8 під час їхнього спільного проживання та перебування у шлюбі. Кошти на придбання будинку були спільними. Разом з чоловіком вона приймала участь у вихованні сина, так як він потребував особливої уваги і є інвалідом третьої групи з дитинства по зору. Перед розірванням шлюбу вона з ОСОБА_8 спільно домовилися поділити майно, що є спільною сумісною власністю, набутим під час перебування у шлюбі, а саме, що ОСОБА_8 подарує садовий будинок і земельну ділянку у садівничому кооперативі «Поляна» с. Скнилів Пустомитівського району Львівської області сину ОСОБА_3 . Проти розірвання шлюбу та поділу майна вона не заперечувала. Свій намір подарувати протягом 100 днів земельну ділянку, площею 0,0434 га розташованої за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_8 підтвердив, нотаріально засвідчивши заяву 21.08.2014 року, однак у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 свій намір не здійснив і домовленість не була виконана та реалізована. В день похорону їй стало відомо, що ОСОБА_8 з 09.10.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 і що в них є спільна дитина. 08.12.2014 вона звернулась із заявою про видачу свідоцтва на частку в спільному майні подружжя до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. 22.12.2014 нотаріус листом №163/02-14 відмовив у видачі свідоцтва і пояснив, що на час смерті ОСОБА_8 вона з ним не перебувала в зареєстрованому шлюбі, не має статутусу подружжя, а тому їй не може бути видано свідоцтво про право власності на частку у спільному майні, а частка колишньої дружини у праві спільної сумісної власності повинна визначатись у судовому порядку, відтак просить позовні вимоги задоволити.

ОСОБА_10 подала до суду зустрічний позов третьої особи до ОСОБА_4 , законного представника малолітнього ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в якому просить визнати таким, що не входить до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_8 майно, а саме: земельна ділянка та садовий будинок АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомиітвського району, Львівської області. Підставою для виникнення права власності на вище зазначену земельну ділянку є договір дарування земельної ділянки від 04.06.2009 року. Згідно умов договору (п.1) ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_11 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області. Відповідно до п.12 договору дарування земельної ділянки від 04.06.2009, існує згода другого з подружжя, оформлена нотаріально, а саме ОСОБА_1 на дарування цієї земельної ділянки. Положення договору є чинними. На цій земельній ділянці збудований садовий будинок , право власності на який не оформлено, через те, що будівництво здійснювалось тривалий час. Просить вимоги позову задоволити.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Горбуновим О.О. подано відзив на позовну заяву третьої особи, в якому зазначає, що ОСОБА_6 не є спадкоємницею спадкодавця ОСОБА_8 . ОСОБА_6 не є власницею садового будинку АДРЕСА_4 , цей будинок зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8 . Просить відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2015 первісний позов ОСОБА_4 задоволено повністю. Встановлено факт окремого проживання та припинення шлюбних відносин і ведення спільного господарства між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 з січня 2007 року. Визнано спадковим майном померлого ОСОБА_8 майно набуте ним під час окремого проживання з ОСОБА_12 : садовий будинок АДРЕСА_2 та садовий будинок АДРЕСА_1 . Стягнуто в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в користь позивача ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., а саме по 81,20 грн. солідарно з кожного.Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в користь позивача ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені судові витрати в розмірі 913,50 грн., а саме по 304,50 грн. солідарно з кожного.Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0434 гектара, розташованої на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, укладений 29 жовтня 2001 року між продавцем ОСОБА_13 та покупцем ОСОБА_8 в частині зазначення покупця, перевівши на ОСОБА_5 права і обов`язки покупця за вказаним договором. Визнано недійсним державний акт серії IV-ЛВ № 052251 на право приватної власності на землю, виданий на вказану земельну ділянку Скнилівською сільською радою 05.11.2001 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 2311. Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, площею 0,0434 гектара, розташовану на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Стягнуто в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_5 понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., а саме по 60,90 грн. солідарно з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2015 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2015 року в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 та стягнення судового збору (абзац 8 резолютивної частини) скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмолено. Рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_5 та стягнення судового збору (абзац 13 резолютивної частини) скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_5 відмовлено. Виключено з 4 го абзацу резолютивної частини рішення слова «солідарно». Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах по 81 грн. 20 коп. з кожного судового збору в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_5 487 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 року, рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2015 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 про встановлення факту окремого проживання та визнання майна спадковим та в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на частку спільного майна подружжя скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2015 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 залишено без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2017 року справу передано для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова Ванівському Ю.М.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2017 року цивільну справу №465/7703/14-ц прийнято до провадження та призначено у справі судове засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.07.2018 року зупинено провадження у справі №465/7703/14-ц до набрання законної сили судовим рішенням у справі №450/1859/15-ц.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.07.2019 року провадження у справі №465/7703/14-ц відновлено.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.12.2019 року провадження у справі №465/7703/14-ц зупинено до вирішення по суті і набрання законної сили рішенням у справі №450/1859/15-ц.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2023 року провадження у справі №465/7703/14-ц відновлено.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.06.2024 року позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 в частині визнання права власності на земельної ділянки площею 0,0444 га в садовому товаристві «Автобусобудівник 2», що розташована по АДРЕСА_4 залишено без розгляду.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2024 року залучено ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Прийнято до розгляду позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , в якості законного представника малолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про визнання такими, що не входять до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_8 земельної ділянки та садового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 31.10.2024 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , про встановлення юридичного факту та визнання майна спадковим залишено без розгляду.

Відповідачка в судовому засідання зустрічну позовну заяву підтримала, просила таку задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги зустрічної позовної заяви підтримав та просив такі задоволити, в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору просив відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися.

Суд заслухавши думку відповідача та її представника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частиш третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №909 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 зареєстрували 09.09.2014 року шлюб, про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №657.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_7 , батьками якого вказано: батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_15 .

Згідно акту №281 ЛКП «Затишне», зі слів ОСОБА_4 , її чоловік ОСОБА_8 з 2007 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою: АДРЕСА_5 без реєстрації.

Згідно довідки ТзОВ «Йозера Україна» від 14.10.2014, за даними облікової картки Товариства фактична адреса проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_5 .

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 21.08.2014 року (справа №461/8958/14-ц) розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Згідно Витягу про право власності на нерухоме майно від 15.06.2011, власником садового будинку, розташованого по АДРЕСА_4 та садового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 .

Як вбачається з договору купівлі продажу квартири від 31.03.2001 року, ОСОБА_16 продала ОСОБА_17 квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 29.10.2001 року, ОСОБА_13 продав, а ОСОБА_8 купив земельну ділянку площею 0,0434 га, розташовану на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, передану для ведення садівництва.

Згідно заяви від 21.08.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л., ОСОБА_8 ствердив цією заявою те, що протягом 100 (ста) календарних днів від дня засвідчення справжності його підпису на даній заяві, подарує земельну ділянку, площею 0,0434 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 25.07.1993 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1506.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , про що зроблено Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актовий запис №4543.

Листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. від 22.12.2014 року №163/02-14 роз`яснено ОСОБА_1 , що ОСОБА_8 , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 21 серпня 2014 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто колишній дружині спадкодавця не може бути видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке було набуто за час їх шлюбу із спадкодавцем, оскільки на момент його смерті вона була з ним розлучена і вже не мала статутусу подружжя. В цьому випадку частка колишньої дружини має визначатись у судовому порядку.

Згідно довідки Вишнянського коледжу ЛНАУ №5 від 21.01.2015 року, ОСОБА_3 дійсно навчається у Вишнянському коледжі ЛНАУ на природничому відділенні денної державної форми навчання з 01.09.2011 по 30.06.2015 та проживає у гуртожитку коледжу з 01.09.2011 по 30.06.2014 року.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю№052251 ОСОБА_8 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0434 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради.

Згідно довідки БТІ та ЕО від 20.08.2008 року, видана ОСОБА_8 , станом на 09.11.2008 року садовий будинок АДРЕСА_2 , на праві особистої власності не зареєстрований і свідоцтво про право власності не видавалось.

Відповідно до ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними та шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, встановлених законом, а на підставі ч.2 тієї ж статті у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України (справа №6-399цс17) зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Відтак, матеріалами справи доведено, що садовий будинок АДРЕСА_2 та який зареєстрований за ОСОБА_8 ; земельна ділянка площею 0,434 га у садівничому кооперативі «Поляна» по АДРЕСА_2 та яка зареєстрована за ОСОБА_8 ; садовий будинок АДРЕСА_1 та який зареєстрований за ОСОБА_8 , були набути в період шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, а відтак ОСОБА_1 належить 1/2 частка вищевказаного нерухомого майна, а тому зустрічний позов ОСОБА_1 підлягає задовленню в повному обсязі.

З приводу зустрічного позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_6 про визнання майна таким, що не входить до складу спадщини спадкодавця, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з договору дарування земельної ділянки від 04.06.2009 року, ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_11 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області, передана для ведення садівництва.

Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку, ОСОБА_6 на підставі договору дарування земельної ділянки серії ВМЕ №696282, реєстр. №1127 від 04.06.2009 року є власником земельної ділянки, площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 ОСОБА_11 та ОСОБА_18 зареєстрували 06.06.2009 року шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №920. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу зазначено « ОСОБА_19 ».

Згідно довідки вданої виконавчим комітетом Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, за ОСОБА_8 дійсно рахується земельна ділянка, площею 0,0444 га для ведення садівництва, яка розташована в садовому товаристві «Автобусобудівник 2» на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Земельна ділянка приватизована. Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №5781. Заборони та арешту на земельну ділянку не має. Будівництво на земельній ділянці не розпочато та не ведеться.

Згідно заяви від 25.05.2009 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою О.Я., ОСОБА_1 дала згоду на дарування її чоловіком ОСОБА_8 земельної ділянки, площею 0,0444 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області.

Довідкою садівничого товариства «Автобусобудівник 2» від 20.10.2015 року стверджується, що ОСОБА_8 був членом товариства до моменту відчуження земельної ділянки по АДРЕСА_4 у 2009 році. У товаристві відсутні дані щодо оформлення права власності на будинок, який знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Довідкою Садівничого кооперативу власників «Поляна» №28 від 17.10.2015 року стверджується, що ОСОБА_8 був членом садівничого кооперативу «Поляна» з 2001 року. Дані щодо оформлення права власності на будинок, розташований на земельній ділянці у вищевказаному кооперативі по АДРЕСА_2 в кооперативі надані у 2011 році.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2015 року (справа №450/1859/15-ц) визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №45 від 14.06.2011 року щодо передачі у власність ОСОБА_8 садового Будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який розташований у садовому товаристві «Автобусобудівник 2». Визнано недійсним свідоцтво від 15 червня 2011 року про право власності ОСОБА_8 на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_4 який розташований у садовому товаристві «Автобусобудівник - 2».

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.05.2019 року (справа №450/1859/15-ц), рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2015 року скасовано. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №45 від 14.06.2011 року про передачу у власність ОСОБА_8 садового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який розташований у садовому товаристві «Автобусобудівник - 2». Визнано недійсним свідоцтво від 15.06.2011 року про право власності ОСОБА_8 на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , який розташований у садовому товаристві «Автобусобудівник 2».

Постановою Верховного Суду від 15.12.2021 року (справа №450/1859/15-ц, провадження №61-12780св19), рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.10.2015 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28.05.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. Відмовлено ОСОБА_20 у задоволенні позову до виконавчого комітету Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Скнилівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, оскільки спірна земельна ділянка та садовий будинок АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , а відтак вказане майно входить до складу спадщини за померлим ОСОБА_8 .

Матеріалами справи та третьої особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору не доведено, що ОСОБА_6 є спадкоємницею померлого ОСОБА_8 , а також не є власницею вище вказаного майна, а тому в задоволенні зустрічного позову третьої особи, слід відмовити.

Оскільки зустрічний позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, понесені ним судові витрати у розмірі 9 865,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273,354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину спільно нажитого майна задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

садового будинку АДРЕСА_2 та зареєстрованому за ОСОБА_8 ;

земельної ділянки площею 0,434 га у садівничому кооперативі «Поляна» по АДРЕСА_2 та зареєстрованої за ОСОБА_8 ;

садового будинку АДРЕСА_1 та зареєстрованому за ОСОБА_8 .

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , в якості законного представника малолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про визнання такими, що не входять до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_8 земельну ділянку та садового будинку АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 9 865 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2024 року.

Сторони:

Позивач (за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_8 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Третя особа, яка особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_9 .

Суддя Ванівський Ю.М.