Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2024 Справа №607/6366/24 Провадження №2/607/1853/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача, адвоката Черніцького І. Р.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 6 000,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 листопада 2020 року сторони уклали шлюб.

У спільному шлюбі в сторін народилася: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2023 року у справі № 607/10155/23 шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишися проживати разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , та перебувають на повному її утриманні.

24 січня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Гощанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис № 7.

ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за Інною та Матвієм та не має змоги працювати, у зв`язку із необхідністю постійного нагляду за дочкою.

Після розірвання шлюбу із відповідачем, він, як батько дітей, не лише фактично усунувся від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а й перестав брати участь у матеріальному забезпеченні дітей, незважаючи на те, що обов`язок по утриманню дітей, закон покладає на обох батьків. Позивачка стверджує що відповідачеві байдуже, що його діти потребують лікування, він не цікавиться життям дітей і чи може позивачка забезпечити дітей усім необхідним. Діти знаходяться на повному утриманні ОСОБА_1 , незважаючи на те що вона перебуває у відпустці по догляду за дитинною та не маю можливості працювати аби забезпечити гідний рівень життя своїм малолітнім дітям.

Враховуючи вище викладені обставини, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі - 6000 (шість тисяч) гривень на одну дитину, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 22 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/6366/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

17 квітня 2024 року судом зареєстровано відзив представника ОСОБА_2 , адвоката Черніцького І. Р. у якому відповідач визнає позов частково, щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, по 2 000,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування відзиву адвокат Черніцький І. Р. зазначає, що позивач не надала жодних доказів, які б підтверджували її витрати на утримання дітей в розмірі 12 000 грн щомісяця, адже обов`язок матеріально утримувати та дбати про дітей покладено на обох батьків, а не лише на батька. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, свій стан здоров`я відповідач вважає задовільним, однак за своїм матеріальним становищем не може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі заявленому в позовні заяві, оскільки ОСОБА_2 не в змозі на даний момент працювати, так я здійснює постійний догляд на непрофесійній основі за своїм братом ОСОБА_7 за що отримує незначну соціальну допомогу.

Позивач не надає жодних доказів, які б вказували на те, що після розлучення сторін, діти хворіють та потребують лікування, внаслідок чого ОСОБА_1 витрачає кошти. Навіть, якщо припустити, що такі обставини мали місце, то такі витрати є додатковими витратами на дитину та не повинні стягуватись як аліменти.

22 квітня 2024 року судом зареєстровано відповідь на відзив позивачки ОСОБА_1 . На обґрунтування цієї відповіді позивачка зазначає, що із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві не погоджується з наступних підстав.

Спільні діти сторін мають серйозні проблеми зі здоров`ям, які потребують значних матеріальних затрат для забезпечення належного харчування та виконання рекомендацій лікарів щодо проведення додаткових оглядів та занять.

Додатково позивач повідомила, що лише в період з 01 по 21 квітня нею було витрачено на потреби дітей 17 406,41 грн. Окрім того, багато витрат які несе позивачка, не мають документального підтвердження.

Отож, при таких обставинах, та враховуючи те, що діти проживають разом зі ОСОБА_1 яка станом на день подання позову перебуває у відпустці по догляду за меншою донькою та немає змоги працювати, а також враховуючи стан здоров`я дітей та витрати, які несе позивач на утримання дітей, вважає, що зазначені аргументи кожен окремо, а також в сукупності слугують підставою для задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Черніцький І. Р. у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, покликався на розмір аліментів, які його довіритель може сплачувати, про що зазначено у відзиві. Суду повідомив, що ОСОБА_2 не має постійного місця роботи та здійснює догляд за братом, який є інвалідом, інших утриманців немає. Стан його здоров`я є задовільним. У відповідача немає нерухомого майна, а про його зобов`язання адвокатові Черніцькому І. Р. невідомо.

Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03 квітня 2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с. 9).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18 лютого 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилася в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с. 11).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2023 року у справі № 607/10155/23 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 12 листопада 2020 року, про що складено актовий запис № 1901 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 13-14).

Згідно витягів з реєстру територіальної громади № 2024/002235570 сформованого 04 березня 2024 року, 2024/002271490 сформованого 05 березня 2024 року та № 2024/002271515 сформованого 05 березня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована з 30 січня 2010 року ОСОБА_1 , з 13 квітня 2021 року ОСОБА_3 , з 09 вересня 2022 року ОСОБА_4 (а.с. 7, 10, 12).

24 січня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 7 та видано 24 січня 2024 року Гощанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (а. с. 15)

На підтвердження стану здоров`я дітей позивач надала результати лабораторного дослідження № 145333 від 02 листопада 2022 року ОСОБА_4 (а. с. 16), витяг з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 5512/22 від 08 листопада 2022 року (а. с.17-18), ультразвукове дослідження серця ОСОБА_10 від 14 лютого 2024 року (а.с. 19), лабораторні дослідження аналізів ОСОБА_4 від 24 жовтня 2023 року (а.с. 21), виписку з медичних документів від 11 березня 2024 року (а.с. 20), довідки що стану здоров`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 68) з яких вбачається, що позивачка опікується здоров`ям малолітніх дітей, а також що діти потребують періодичного огляду вузькопрофільних медичних спеціалістів.

Також на підтвердження своїх витрат, понесених з метою забезпечення дітей всім необхідним, позивачка ОСОБА_1 надала копії фіскальних чеків про придбання продуктів харчування, речей та медикаментів (а.с. 22-24, 53-67).

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 140 від 26 січня 2024 хворий ОСОБА_7 проживає разом з ОСОБА_2 (а.с. 39).

Актом встановлення факту здійснення догляду № 3 від 31 серпня 2023 року встановлено, що ОСОБА_2 здійснює догляд на постійній основі за ОСОБА_7 (а.с. 40) та згідно довідки УСЗН Тернопільського району Міністерства соціальної політики України № 447 від 12 квітня 2024 отримав допомогу на догляд за 1 інвалідом ІІ групи у період з жовтня 2023 року по березень 2024 року у сумі 16 527,00 грн (а.с. 41).

За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України).

Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років 2 563,00 гривні.

В ході судового розгляду суд з`ясував, що діти проживають із матір`ю. Позивачка самостійно забезпечує дітей, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги. Водночас, ОСОБА_2 є працездатним, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто, відповідно може отримувати достатній постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

В свою чергу відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги. А також він визнав позовні вимоги у розмірі 2 000 грн. на одну дитину.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, беручи до уваги визнання відповідачем позову частково та виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати їх спільних дітей, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, по 3 000 (три тисячі), 00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подання позову 20 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 352355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статями 180184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, по 3 000 (три тисячі),00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, починаючи стягнення з дня подання позову 20 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 211,20 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 20 травня 2024 року.

Головуючий суддя О. Герчаківська