Справа № 689/3239/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

представників позивача адвокатів Поляк М.В., Поляк П.П.,

представників відповідача, АТ КБ «Приватбанк», -

адвокатів: Вонсович О.А., Мельник В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання припиненою іпотеки, вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону на нерухоме майно та вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку,

встановив:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання припиненою іпотеки, вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону на нерухоме майно та вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку. В позові зазначив, що 13 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит на суму 80 000 грн. під 15 % річних. На забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 13.03.2008р., який посвідчений приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., зареєстрований за № 711. Відповідно до вказаного іпотечного договору позивач з метою належного виконання зобов`язання передав, а відповідач прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.1999р. 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Стожик Н.В. на підставі іпотечного договору накладено обтяження на предмет іпотеки та внесено відповідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. 23 травня 2012 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду № 1 до договору про іпотечний кредит від 13 березня 2008 року, якою внесли зміни до вказаного Договору, а саме: збільшили розмір відсотків за користування кредитом з 15% до 22% річних, а також збільшили розмір ануїтетних платежів з 1131, 11 грн. до 1360, 99 грн., які позивач мав сплачувати, починаючи з 23.05.2012 року до 13 числа кожного місяця шляхом внесення готівки до каси відповідача або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок відповідача. У подальшому позивач належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 року у задоволенні позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за договором про іпотечний кредит від 13 березня 2008 року відмовлено. Судом встановлено, що позивачем щомісячно, до 13 числа кожного місяця, починаючи з 23 червня 2012 року сплачувалися кошти в сумі не менше 1360, 99 грн. в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом. Тобто, судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10.11.2017р. залишено без змін. Обставини щодо належного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором іпотечного кредиту від 13 березня 2008 року у період з 23.05.2012р. по 27.02.2017р. встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили, мають преюдиційний характер, а тому ці обставини не підлягають доказуванню. Належне виконання своїх зобов`язань позивачем підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 та копіями квитанцій про сплату ануїтетних платежів. Останній платіж позивач здійснив 13 березня 2023 року, тому зобов`язання за договором про іпотечний кредит від 13 березня 2008 року припинено в повному обсязі шляхом його виконання. 17 листопада 2023 року відповідачу направлено претензію, якою представник позивача просив звернутися до нотаріуса з повідомленням про погашення кредиту за договором іпотечного кредитування та припинення іпотечного договору у зв`язку із повним виконанням основного зобов`язання. У відповідь на вказану претензію відповідач відмовився надавати інформацію. Вважає, що іпотека є припиненою на підставі ст. ст. 509, 593, 599 Цивільного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Оскільки іпотека є припиненою шляхом належного виконання, тому необхідно вилучити записи про іпотеку з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону на нерухоме майно 3-кімнатину квартиру АДРЕСА_2 .

Представник відповідача, АТ КБ «ПриватБанк», подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Зазначив, що позивачем порушено загальний строк позовної давності в три роки, оскільки дізнався про порушення власних прав, коли АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості у справі № 689/455/17, або від дня винесення рішення суду 11.11.2017р. та закінчився 11.11.2020. Станом на дату звернення з позовом до банку після того, як ОСОБА_1 стало відомо про страхові платежі, минуло більше 6 років. Також вважає, що орієнтовна сума витрат на правничу допомогу у розмірі 29 480 грн. є завищеною, оскільки справа є типовою та не потребує багато часу для підготовки позовної заяви та її подання до суду, просить зменшити суму витрат на правову допомогу до 1 000 грн. Посилається на ту обставину, що до даних правовідносин не застосовуються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник позивача 5 січня 2024 року подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що строк дії договору про іпотечний кредит та іпотечного договору від 13 березня 2008 року станом на день звернення відповідача із позовом до позивача про стягнення заборгованості (2017 рік) не закінчився, оскільки договір про іпотечний кредит було укладено в термін до 13 березня 2023 року, а іпотечний договір до повного виконання позивачем зобов`язань за договором про іпотечний кредит. Також зазначила, що строк позовної давності, встановлено ст. 257 ЦК України, було продовжено на строк дії карантину, який скасовано 30 червня 2023 року, однак він припав на дію воєнного стану в Україні, то такий строк позовної давності продовжується і на строк дії воєнного стану в Україні відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Отже, враховуючи дію воєнного стану в Україні, станом на день звернення із позовом до суду строк позовної давності позивачем не пропущений.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд задоволити позов, суду пояснила, що позивач повністю виконав свої зобов`язання по договору про іпотечний кредит від 13.03.2008р., всі платежі за вказаним договором ним сплачені. Також представник позивача в судовому засіданні зазначив, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10.11.2017р. стягнення страхових платежів із позивача на користь відповідача не підтверджено, натомість, цим рішенням встановлено безпідставне списання страхових платежів. Випискою по банківському рахунку позивача підтверджується відсутність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором.

Представник відповідача, АТ КБ «ПриватБанк», в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, суду пояснила, що позивачем пропущено строк позовної давності. Так, позивачу стало відомо про розмір заборгованості 10 листопада 2017 року і тому 3-річний строк позовної давності слід обчислювати з 11.11.2017р. Отже, 11.11.20220р. сплив строк позовної давності щодо позовної вимоги позивача про припинення іпотеки. Зазначає,, що позовні вимоги позивача про вилучення записів про обтяження не є належними позовними вимогами та належить до повноваження державного реєстратора. Заперечила щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки цей розмір не є співмірним із наданими адвокатом послугами. Вважає, що зобов`язання позивача перед відповідачем не є припиненим, оскільки позивачем не сплачені страхові внески, що передбачені п. 2.1.2. Договору та в Додатку № 1 до кредитного договору.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю.

Судом встановлено, що 13 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № HMJ0GI. Згідно п. 1.1. договору кредитор зобов`язується надати позивальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 80 000 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 80 000 грн., сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15, 00 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. П. 1.3. Договору передбачає, що кредит надається строком погашення не пізніше 13.03.2023р. на поліпшення окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . Ця обставина підтверджується копією договору про іпотечний кредит від 13.03.2008р. (а.с. 6-10). На забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 13.03.2008р., який посвідчений приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., зареєстрований за № 710. Відповідно до вказаного іпотечного договору позивач з метою належного виконання зобов`язання передав, а відповідач прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.1999р. 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Стожик Н.В. на підставі іпотечного договору накладено заборону відчуження на предмет іпотеки та внесено відповідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Зазначені обставини підтверджуються копією іпотечного договору від 13.03.2008р. (а.с. 11-13), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 14-15). 23 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору про іпотечний кредит від 13 березня 2008 року, якою внесли зміни до вказаного Договору, а саме: збільшили розмір відсотків за користування кредитом з 15% до 22% річних (п. 1.1.), а також збільшили розмір ануїтетних платежів з 1131, 11 грн. до 1360, 99 грн., які позивач мав сплачувати, починаючи з 23.05.2012 року до 13 числа кожного місяця шляхом внесення готівки до каси відповідача або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок відповідача (п. 2.4.). У подальшому позивач належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 року у задоволенні позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за договором про іпотечний кредит від 13 березня 2008 року відмовлено. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10.11.2017р. залишено без змін (а.с. 20-24). З виписки по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01.01.1999р. по 25.05.2023р. вбачається, що позивачем щомісячно вносилися ануїтетні платежі. Ця обставина підтверджується копією виписки з рахунку позивача (а.с. 25-32). Сплата позивачем ануїтетних платежів в розмірі 1361 грн. щомісячно за період з 12.08.2022р. по 13.03.2023р. підтверджується також копіями квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 33-34).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Як встановлено судом, строк основного зобов`язання (договору про іпотечний кредит від 13.03.2008р.) закінчився 13 березня 2023 року (а.с. 6-10). Після закінчення основного зобов`язання відповідач не звертався до суду із позовом про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, а представник відповідача в судовому засіданні не надала суду жодних належних і допустимих доказів наявності такої заборгованості.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 належним чином та у повному обсязі виконав своє зобов`язання за кредитним договором № HMJ0GI від 13 березня 2008 року, забезпеченого іпотекою. Ця обставина підтверджується рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 року, яким у задоволенні позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за договором про іпотечний кредит від 13 березня 2008 року відмовлено. Судом встановлено, що позивач (банк) безпідставно списував із рахунку № НОМЕР_1 , на який ОСОБА_1 сплачував грошові кошти за отриманий кредит та відсотки за користування кредитом, страхові внески за договорами страхування, оскільки таке не передбачено договором про іпотечний кредит; банк мав право списувати кошти із всіх поточних рахунків ОСОБА_1 виключно щодо платежів, які визначені вказаним договором. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10.11.2017р. залишено без змін.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Належне виконання позивачем свого зобов`язання за договором про іпотечний кредит підтверджується також і випискою по рахунку № НОМЕР_1 позивача та копіями квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки (а.с. 25-34).

Таким чином, необхідно визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором № HMJ0GI від 13 березня 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «ПРИТВАТБАНК» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 711.

Частинами 1 і 2 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до абз. 2 частини 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, належного позивачу (квартири АДРЕСА_2 ), а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження своїм нерухомим майном.

Згідно із ч. 2 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Оскільки після припинення іпотеки банком не виконано обов`язку щодо звернення до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки, тому суд приходить до переконання, що з метою відновлення права позивача на користування та розпорядження ним своїм нерухомим майном відповідно до припису ч. 2 ст. 593 ЦК України необхідно внести відомості про припинення іпотеки до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, необхідно вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6779341, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, зареєстровано: 13.03.2008 року приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., підстава обтяження: договір іпотеки, 710, 13.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 , номер РПВН: 21432857, власник: ОСОБА_1 , Код: АДРЕСА_4 .; заявник: ОСОБА_3 . Вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку: реєстраційний номер обтяження: 67779424, тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 13.03.2008 року реєстратором: приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., підстава обтяження: договір іпотеки, 710, 13.08.2008 року, приватний нотаріус Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 , номер РПВН: 21432857, іпотекодержатель: ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Код: 14360570, Дніпропетровська область, м. Дніпро (м. Дніппропетровськ), вулиця Набережна перемоги, 50, іпотекодавець: ОСОБА_1 , Код: АДРЕСА_5

Суд не бере до уваги надані представником відповідача у відзиві на позовну заяву доводи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до припису ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розцінює критично твердження представника відповідача, АТ КБ «Приватбанк», про пропуск позивачем строку позовної давності в три роки, і що цей строк слід обчислювати від дати, коли АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості у справі № 689/455/17, або від дня винесення рішення суду 11.11.2017р. та закінчився 11.11.2020, і що станом на дату звернення з позовом до банку після того, як ОСОБА_1 стало відомо про страхові платежі, минуло більше 6 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, строк дії договору про іпотечний кредит та іпотечного договору від 13 березня 2008 року станом на день звернення відповідача із позовом до позивача про стягнення заборгованості (2017 рік) не закінчився, оскільки договір про іпотечний кредит було укладено в термін до 13 березня 2023 року, а іпотечний договір до повного виконання позивачем зобов`язань за договором про іпотечний кредит.

Тому, на переконання суду, позивач довідався про порушення свого права відповідачем 20 листопада 2023 року, коли отримав відповідь-відмову від АТ КБ «ПриватБанк» на претензію від 16 листопада 2023 року про звернення відповідача до нотаріуса з повідомленням про погашення кредиту за договором іпотечного кредитування та припинення іпотечного договору (а.с. 38-40).

Отже, судом встановлено, що позивачем строк позовної давності не пропущений.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позовні вимоги позивача про вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку не є належними вимогами, адже належать до повноважень державного реєстратора.

Так, стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачає обов`язку державного реєстратора внести відповідні зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек у разі припинення іпотеки за іпотечним договором.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що до даних правовідносин не застосовується Закон України «Про захист прав споживачів» суд розцінює критично та відхиляє.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року (справа № 761/24881/16-ц) виснувала, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони судові витрати стягуються на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, оскільки три позовні вимоги позивача задоволені повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3 220, 80 грн. (1073, 60 грн. * 3 вимоги).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором № HMJ0GI від 13 березня 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «ПРИТВАТБАНК» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 711.

Вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6779341, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, зареєстровано: 13.03.2008 року приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., підстава обтяження: договір іпотеки, 710, 13.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 , номер РПВН: 21432857, власник: ОСОБА_1 , Код: АДРЕСА_4 .; заявник: ОСОБА_3 ..

Вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку: реєстраційний номер обтяження: 67779424, тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 13.03.2008 року реєстратором: приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., підстава обтяження: договір іпотеки, 710, 13.08.2008 року, приватний нотаріус Ярмолинецького районного нотаріального округу Стожик Н.В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 , номер РПВН: 21432857, іпотекодержатель: ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Код: 14360570, Дніпропетровська область, м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), вулиця Набережна перемоги, 50, іпотекодавець: ОСОБА_1 , Код: АДРЕСА_4 .; розмір основного зобов`язання: 80 000 грн.; строк виконання: 13.03.2023.

Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , к/р 0 в управління НБУ в Дніпропетровській області; рахунок № НОМЕР_2 , МФО № 3056299) на користь держави судовий збір в розмірі 3 220 грн. 80 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлений 3 червня 2024 року.

Суддя А.В. Кульбаба