Провадження № 22-ц/4808/893/24
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Струтинської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Атаманюка Б. М. в м. Івано-Франківську у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батька із актового запису про народження дитини та припинення виплати аліментів,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виключення запису про батька із актового запису про народження дитини та припинення виплати аліментів.

Позов обґрунтований тим, що 02 березня 2013 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2015 року шлюб розірвано та вирішено питання щодо стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його доходу до досягнення дитиною повноліття. Батьком ОСОБА_3 записаний він. Однак поведінка відповідачки в шлюбі завжди викликала у нього підозри, оскільки вони фактично в шлюбних відносинах не перебували та спільне господарство не вели. Вказував на те, що дитина на нього не схожа. Відповідачка не давала бачитись з дитиною чотири роки і фактично весь час проживала у іншому житлі. Із урахуванням викладеного стверджував, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 , а відповідачка записала його батьком дитини лише для того, щоб після розірвання шлюбу мати право на стягнення із нього аліментів.

Просив суд виключити із актового запису про народження ОСОБА_3 № 1960 від 02 вересня 2014 року, відомості про нього, ОСОБА_1 , як батька дитини та припинити виплату призначених судом аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 . Також просив стягнути із відповідачки на його користь понесені судові витрати та витрати на проведення експертизи.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із їх недоведеності та необґрунтованості, оскільки висновком судово-медичної (генетичної) експертизи підтверджено генетичну спорідненість позивача та дитини. Разом із цим суд відмовив у призначенні повторної експертизи, оскільки вважав, що підстави наведені позивачем для її проведення є надуманими та спрямованими виключно на затягування розгляду справи.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність, необґрунтованість та невмотивованість, порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, так як повістки повернулися на адресу суду. 18 квітня 2024 року він не мав можливості з`явитися в судове засідання, у зв`язку з чим направив довірену особу ОСОБА_4 , яка має право представляти його інтереси на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Однак суд першої інстанції не допустив її до участі у судовому засіданні та змусив написати заяву про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції проігнорував його доводи щодо порушення експертом правил проведення судово-медичної (генетичної), у зв`язку з чим безпідставно відмовив у проведенні повторної експертизи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 в уточненій апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та повернути справу до розгляду (в частині виключення запису про батька із актового запису про народження дитини) до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Позиція інших учасників справи

Відповідачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

Апелянт у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити всі його вимоги.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи тривалий розгляд справи, а також те, що наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2015 року розірвано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 02 березня 2013 року у відділі РАЦсу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 209.

Неповлітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати із матір`ю.

Прізвище ОСОБА_5 під час реєстрації розірвання шлюбу ухвалено змінити на дошлюбне.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки від заробітку ОСОБА_1 щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-7, том 1).

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 8, том 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2022 року призначено у справі судово-генетичну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК, методом ДНК людини, проведення якої доручено судовим експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с. 257-258, том 1).

Згідно із висновком експерта № СЕ-19/114-22/8995-БД від 02 серпня 2022 року, ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_2 . Ймовірність такої події складає 99,99999999 % (а.с. 273-278, том 1).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

Згідно із частиною першою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до частини другої статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Верховний Суд в постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23) виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

Отже, висновок генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У справі, яка переглядається, установлено, що з метою з`ясування обставин у справі судом першої інстанції за клопотанням позивача було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання про те, чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 біологічним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із висновком експерта № СЕ-19/114-22/8995-БД від 02 серпня 2022 року, вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 складає 99,99999999 %.

Суд першої інстанції, врахувавши висновок експертного дослідження, який є достатньою підставою для категоричного висновку щодо встановлення кровної спорідненості між особами, правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Будь-які докази, які би свідчили про помилковість результатів експертизи у матеріалах справи відсутні.

Доводи апелянта щодо безпідставної відмови в призначенні судом першої інстанції повторної експертизи колегія суддів відхиляє.

Так, частиною другою статті 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові.

Отже, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Позивач подаючи клопотання про призначення повторної експертизи у справі не навів жодних переконливих підстав вважати наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, доказів зазначеного не було надано ним і до суду апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що експертиза у цій справі проведена судовим експертом, попередженим про кримінальну відповідальність, який має відповідну освіту та кваліфікацію, необхідні для проведення такої експертизи, стаж експертної роботи з 2013 року, при цьому висновок експерта належно аргументований, відповідає вимогам чинного законодавства, не містить недоліків, які б породжували сумніви у правильності зроблених висновків, узгоджуються з іншими доказами, які надані у цій справі. Водночас доводи апелянта свідчать виключно про особисте несприйняття висновку експерта та про незгоду із його результатами.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вважав вказаний висновок експерта належним та допустимим доказом та взяв його за основу при ухваленні оскаржуваного рішення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки в день ухвалення судового рішення, перед початком судового засідання ОСОБА_1 на електронну пошту суду подав повторне клопотання про призначення у справі повторної експертизи. При цьому у повідомленні зазначив, що не встигає на суд, а тому просить розгляд справи проводити за його відсутності (а.с. 245, том 2).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк