г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/1285/23
Номер провадження 2/213/1588/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Мазуренко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №197/1285/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якого просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №344221241 від 16.08.2021 у розмірі 33 964,60 грн, який був укладений між відповідачем і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; за кредитним договором №/477270 від 07.10.2021 в розмірі 12 000,00 грн, який був укладений між відповідачем і ТОВ «Гоуфінгоу»; кредитним договором №2447308 від 08.10.2021 розмірі 1640,00 грн, який був укладений між відповідачем і ТОВ «ФК «Лінеура Україна». Позивач вказує, що відповідач порушив умови вказаних кредитних договорів, право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі Договорів факторингу.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вказує, що позивачем не надані належні докази отримання ним права вимоги до нього за кредитним договором №344221241 від 16.08.2021. Відсутні первинні документи, які б підтверджували видачу готівки, перерахування коштів відповідачу, відсутні виписки по картковому рахунку про рух коштів. Повних розрахунків суми заборгованості щодо нарахування тіла кредиту та процентів, позивачем не надано.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 12 грудня 2023 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На підставі розпорядження №923 від 29.07.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа передана у провадження судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Мазуренка В.В. Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

16 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №344221241, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 8000,00 грн, з розміром першого траншу 2000,00 грн одразу після укладення договору. який має бути повернутий до 15.09.2021 Строк кредитної лінії 30 днів від дати отримання кредиту та може бути продовжений позичальником. За користування кредитом передбачено сплату відсотків: на період до 15.09.2021 у розмірі 419,75% річних, що становить 1,15% в день від суми кредиту за кожен день; за умови продовження строку Дисконтного періоду 698,23 % річних, що становить 1,91% в день; за користування кредитом після закінчення строку Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів 722,70% річних, що становить 1,98% в день від суми кредиту.

Як передбачено п. 4.1 Договору, невід`ємною його частиною є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши договір позичальник підтверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця.

Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Як зазначає позивач на підставі додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу від 28.11.2018 року №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором.

Як видно із Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №344221241 від 16.08.2021 у загальному розмірі 33 964,60 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 31.08.2023 заборгованість не погашена та складає 33 964,60 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість по основному боргу, 25 964,60 грн заборгованість по відсоткам.

07 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОУФІНГОУ" та ОСОБА_1 укладено Договір надання фінансового кредиту №/477270, відповідно до якого відповідач отримав фінансовий кредит у сумі 3200,00 грн на строк 25 днів, тобто по 31.01.2021, із сплатою товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Як видно із додатка №1 до Договору, проценти за користування кредитом складають 1600,00 грн, загальна вартість кредиту 4800 грн. Договір і додаток до нього підписані позичальником електронним підписом.

19 квітня 2022 року міжТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено договір факторингу №19042022-Г. Із витягу з реєстру боржників до вказаного договору видно, що до позивача перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на суму 12 000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за вказаним кредитним договором, станом на 31 серпня 2023 року заборгованість відповідача не погашена та складає 12 000,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 3200,00 грн, заборгованість за відсотками 8800,00 грн.

Також встановлено, що 08 жовтня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2447308, за відповідно до якого товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 500,00 грн, на строк - 30 днів із сплатою процентів у розмірі 1,90% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 785,00 грн. У договорі вказано, що клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на веб-сайті товариства, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується їх неухильно дотримуватися. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

05 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" укладено договір факторингу №05052023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2447308 в розмірі 1640,00 грн, з яких: 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1140,00 грн сума заборгованості за процентами, що підтверджується вказаним договором, актом прийому-передачі та витягом з реєстру боржників.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за договором №2447308 від 08.10.2021 року, станом на 31.08.2023 заборгованість відповідача не погашена та складає 1640,00 грн. Нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено що кредитні договори укладені в електронній формі та підписані відповідачем ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Таким чином у відповідача виникли зобов`язання за укладеними договорами повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст.ст. 516, 517 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами.

В Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц ВП ВС вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15,від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача посилався на те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 та додаткової угоди до нього №26 від 31.12.2020 передало своє право вимоги за даним кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «Таліон Плюс» у свою чергу передало вказане право позивачу.

Однак, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надав докази укладення договору факторингу, на підставі якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, а Додаткова угода від 31.12.2020 року № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, долучена позивачем до позовної заяви, не може вважатися належним та достатнім доказом укладення такого договору без надання документу, на підставі якого вона була складена.

Окрім того, зазначений в позовній заяві реєстр боржників № 156 від 19.10.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, за яким до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 344221241 до позовної заяви не долучено, що не дозволяє встановити суду дійсність переходу прав вимоги від ТОВ "Таліон Плюс" до відповідача за вказаним кредитним договором.

Щодо заперечень відповідача в частині надання неналежних розрахунків суми заборгованості суд зазначає таке.

На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитним договорам №344221241 від 16.08.2021 у розмірі 33 964,60 грн, №/477270 від 07.10.2021 в розмірі 12 000,00 грн, №2447308 від 08.10.2021 розмірі 1640,00 грн позивач надав витяги з реєстру прав вимоги №2 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 та розрахунок заборгованості за кредитним договором №344221241 на суму 33 964,60 грн; витяг з реєстру боржників до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 та розрахунок заборгованості за кредитним договором №/477270 на суму 8 800,00 грн; витяг з реєстру боржників до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 та розрахунок заборгованості за кредитним договором №2447308 на суму 1640,00 грн.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Встановивши, що на підтвердження наявності в особи заборгованості за кредитним договором було надано лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача боргу за спірним кредитним договором.

Відповідний правовий висновок міститься в Постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 01.02.2023 № 199/7014/20 (61-17825св21).

Надані позивачем розрахунки заборгованості суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному кредитному договору. Тобто, дані розрахунки не є належними доказами суми заборгованості в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України.

Також враховуючи, що позивач не надав виписок з особових рахунків відповідача, або інших первинних документів, якими зафіксовано факти видачі Кредитів, суд приходить до висновку, що останнім не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості по кредитним договорам у розмірах, вказаних у розрахунках.

Отже, заперечення відповідача в цій частині є слушними.

Слід зазначити, що укладення договорів факторингу не позбавляє обов`язку особи, яка звернулася до суду, доводити замість кредитодавця достовірність нарахованих сум основного боргу, відсотків, комісій, пені, штрафів, періоду нарахувань і т.п. за період із моменту укладення договору кредиту і до звернення до суду з позовною заявою.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 7,12, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 263-265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту судового рішення 30 вересня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко