Справа № 576/1473/24
Провадження № 2/576/357/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.24 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сапона О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 13 вересня 2021 року між ТОВ «Міолан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 4527669, за яким банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 15000,00 грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язалася повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених цим договором: 9000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом - стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом, а також сплатити комісію в сумі 2850,00 грн. 13 січня 2022 року між ТОВ «Міолан» та ТОВ „Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно якого ТОВ «Міолан» відступило на користь ТОВ „Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 4527669. У свою чергу, 10 березня 2023 року між ТОВ „Вердикт Капітал" та ТОВ „Коллект Центр" було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно якого ТОВ „Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ „Коллект Центр" право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 4527669. Однак, в порушення умов вказаного договору про надання споживчого кредиту відповідач належно не виконувала взятого на себе зобов`язання і своєчасно не вносила необхідні платежі, а тому станом на 10 травня 2024 року має заборгованість на загальну суму 65931,50 грн. (13281,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 49800,50 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн; заборгованість за комісією - 2850,00 грн.), які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 13 червня 2024 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відсутня за зареєстрованою у встановленому порядку адресою проживання. Відзив на позов не подала.

У відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що 13 вересня 2021 року між ТОВ «Міолан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 4527669, за яким банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 15000,00 грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язалася повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених цим договором: 9000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом - стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом, а також сплатити комісію в сумі 2850,00 грн.

13 січня 2022 року між ТОВ «Міолан» та ТОВ „Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно якого ТОВ «Міолан» відступило на користь ТОВ „Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 4527669.

У свою чергу, 10 березня 2023 року між ТОВ „Вердикт Капітал" та ТОВ „Коллект Центр" було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно якого ТОВ „Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ „Коллект Центр" право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 4527669.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Однак, в порушення умов вказаного договору про надання споживчого кредиту відповідач належно не виконувала взятого на себе зобов`язання і своєчасно не вносила необхідні платежі, а тому станом на 10 травня 2024 року має заборгованість на загальну суму 65931,50 грн. (13281,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 49800,50 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн; заборгованість за комісією - 2850,00 грн.).

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1088 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

А згідно приписів ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Таким чином, виходячи з вимог вищевказаних Законів, суд вважає необхідним стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача на користь позивача на загальну суму 65931,50 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17000 грн.

Так, частинами 1 та 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Щодо витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, закон вимагає від суду дослідження питань розумності і справедливості цього виду судових витрат. Так, у справі № 755/9215/15 Верховний Суд вказав: «Велика Палата Верховного Суду приймає до уваги положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню». Тобто, суд вправі зменшити розмір відшкодування правничої допомоги у разі несправедливості (необґрунтованості) такої вимоги або і взагалі відмовити у такому відшкодуванні (якщо у таких витратах відсутня необхідність). Тому, враховуючи складність вказаної справи, - а саме, що це справа про стягнення заборгованості за кредитними договором, а тому не є складною, обсягу виконаних адвокатським об`єднанням робіт, часу, витраченого ним на виконання таких робіт, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження і адвокат не приймав безпосередню участь в судових засіданнях, а його участь фактично звелась лише до складання позовної заяви, а також, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. з урахуванням співмірність виконаних адвокатським об`єднанням робіт та заявленої суми до стягнення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 141, 178, 274-279, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», розташованого по вул. Мечнікова, 3, оф.306 в м. Києві, , заборгованість за кредитним договором на загальну суму 65931,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 3028 грн. витрат по сплаті судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон