Номер провадження: 22-ц/813/2711/24
Головуючий у першій інстанції Далеко К.О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2023 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

13 липня 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 09 серпня 2021 року, яка складається з заборгованості за кредитом 53074,59 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10916,91 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті www.privatbank.ua та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору, після чого за допомогою ОТП відповідач підписав заяву №б/н від 09 серпня 2021 року.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбаченими кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в результаті чого станом на 22 травня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 63991,50 грн з яких: 53074,59 заборгованість за кредитом; 10916,91 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2023 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредитного договору б/н від 28 грудня 2019 року у розмірі 53074,59 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 10916,91 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги банку.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач за допомогою ОТП паролю підписав заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, в якій викладені істотні умови кредитного договору, зокрема відомості про тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, суму/ліміт кредиту, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, мету отримання кредиту споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, процентну ставку за кредитним договором по кредитній картці «Platinum» та «World Black Edition» в розмірі 36% річних, тип процентної ставки фіксований, загальні витрати за кредитом та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування кредитом,

Підписавши вказану вище заяву, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, таким чином ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі з розміром відсоткової ставки.

Суд першої інстанції помилково вважав, що банком не було надано доказів на підтвердження того, що сторонами було погоджено умови кредитування щодо сплати відсотків, оскільки підписавши викладені у заяві умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому такі угоди є погодженими сторонами.

Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (63991,50 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову

(80520 грн).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже предметом апеляційного перегляду, з огляду на вимоги ч.1 ст. 367 ЦПК України, є заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року року лише в частині відмови в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у заявленому позивачем розмірі за вказаним вище кредитним договором.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам заочне рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини у справі.

28 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої АТ КБ «Приватбанк» відкрило картковий рахунок відповідачу (а.с. 26).

Цього ж дня, ОСОБА_1 підписав анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якої надав свою згоду на те, що під час здійснення будь-якої операції та укладення угод між сторонами за допомогою ОТП-пароля, як звичайного електронного підпису, сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта і є логічно повязаним з електронними даними про будь-яку операцію або угоду виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення угоди здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка цілком ідентична направленим банком отп-паролю на фінансовий номер клієнта. Сторони досягли домовленості про те, що банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису (а.с. 27).

09 серпня 2021 року за допомогою електронного підпису, шляхом використання ОТП-паролю, ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, за умовами якої сторонами досягнуто домовленості щодо основних умов кредитування, диференційовано умови зокрема для карт «Platinum», «World Black Edition». Так, серед іншого визначено тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, суму/ліміт кредиту розмір кредитного ліміту не перевищує: 100000 грн для карт «Platinum», 200000 грн для карт «World Black Edition», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, мета кредиту-споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, процентна ставка, відсотків річних: 36 %, тип процентної ставки фіксований, також регламентовано кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, визначено розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 72% (а.с. 13-25).

09 серпня 2021 року за допомогою електронного підпису, шляхом використання ОТП-паролю, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту (а.с.28-32).

07 серпня 2017 року відповідачу було видано картку «MasterCard Word» з № НОМЕР_1 строком дії до липня 2021 року, 28 грудня 2019 року видано картку «Visa Platinum» з № НОМЕР_2 строком дії до липня 2022 року, 27 грудня видано картку «Visa Platinum» з № НОМЕР_3 строком дії до грудня 2022 року, 11 лютого 2022 року видано картку «Mastercard World Black Edition»з № НОМЕР_4 строком дії січня 2025 року, 11 лютого 2022 року видано картку «Mastercard World Black Edition»з № НОМЕР_5 строком дії до січня 2025 року, 18 лютого 2022 року видано картку «Mastercard World Black Edition»з № НОМЕР_6 строком дії до лютого 2025 року (а.с. 12).

З довідки, доданої банком до позову, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 убачається, що 20 січня 2022 року останньому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 25000 грн, який у подальшому змінювався, а саме 18 лютого 2022 року збільшено до 50000 грн, 27 грудня 2022 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а.с. 11).

З виписки по картковому рахунку за договором №б/н, за період 07 серпня 2017 року 24 травня 2023 року убачається, що відповідач користувався кредитним коштами, здійснюючи розрахунки за покупки у магазинах, аптеках, знімав кошти у банкоматах, здійснював переказ коштів на інші картки, а також здійснював поповнення кредитної картки (а.с. 49-120).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 22 травня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість,зокрема, за простроченими відсотками у розмірі 10916,91 грн (а.с. 9-10).

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив із того, що посилання позивача на паспорт споживчого кредиту, як невід`ємну складову частину спірного кредитного договору є безпідставним, оскільки вказаний документ свідчить лише про ознайомлення споживача з інформацією про можливі умови споживчого кредитування, станом на 09 серпня 2021 року. Проте це може свідчити лише про намір споживача укласти певний вид договору з банком, а не про підтвердження факту договірних відносин. При цьому, у тексті вказаного паспорта зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2ст. 1069 ЦК України).

Положеннями ч. 1ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуватися повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦК України).

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом 28 грудня 2019 року сторони уклали кредитний договір, шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання послуг. 09 серпня 2021 року за допомогою електронного підпису, шляхом використання ОТП-паролю відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно умов якої, сторони погодили істотні умови кредитування, у тому числі процентну ставку для карт «Platinum» та «World Black Edition» у розмірі 36%, на підставі якого, у них відповідно до ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із договору споживчого кредиту.

З наданих банком доказів, убачається, що відповідачеві були видані картки «Platinum» та «World Black Edition», якими ОСОБА_1 користувався про що свідчить виписка з рахунку останнього.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження N 61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно виписка за рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18 (провадження N 61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі N 456/3643/17 (провадження N 61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі N 760/7792/14-ц (провадження N 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі N 278/2177/15-ц (провадження N 61-22158св19).

Таким чином, виписка з карткового рахунку, яка додана банком до позовної заяви є належним та допустимим доказом, на підтвердження наведених вище обставин.

Виписка по рахунку містить інформацію по тим карткам, які були видані відповідачу згідно довідки, наданої банком.

Отже позивачем доведено суду, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх його істотних умов, у тому числі щодо процентної ставки за користування кредитними коштами. Виписка по картковому рахунку та довідка, які надані банком свідчать про те, що відповідач користувався тими типами кредитних карток, щодо яких сторонами було погоджено розмір відсотків, а останні нараховувалися у межах розміру процентної ставки, визначеної умовами кредитного договору.

Наведеного суд першої інстанції не врахував, і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 10916,91 грн з вказаних вище підстав.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк», та скасування заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2023 року в оскаржуваній частині, і ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 10916,91 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4026 грн.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відмотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 10916,91 грн за кредитним б/н від 09 серпня 2021 року та судовий збір у сумі 4026 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова