Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2996/23

Провадження № 2/126/274/2024

"14" березня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О. Г.

секретар Кучанська В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна зі спільної власності та визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна зі спільної власності та визнання права власності на спадкове майно.

Уточнивши свої позовні вимоги посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бершадь Вінницької області помер її батько ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, у томі числі і на 17/50 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами технічного паспорту на житловий будинок.

Право власності на 17/50 частин даного будинку ОСОБА_3 набув на підставі договору дарування від 23.08.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори, який був зареєстрований у встановленому законом порядку, що підтверджується копією договору дарування, копією Витягу про державну реєстрацію прав від 01.08.2012 року.

Вона - ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом померлого, і спадщину після смерті батька прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що підтверджується довідкою № 1757с/02-14 від 23.08.2022 року виданою державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса, Витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 72486426.

Проте, вищезазначений будинок оформити належним чином не представляється можливості, оскільки ОСОБА_3 набувши право спільної часткової власності на нього не здійснив дії щодо виділення своєї частки із спільного майна, внаслідок чого не представляється можливим зареєструвати право власності на дане майно, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстрації права власності № 70078521 від 06.11.2023 року.

Право спільної власності на даний будинок також належать громадянці ОСОБА_4 - в розмірі 8/25 та відповідачу ОСОБА_2 - 17/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .

На даний час частка ОСОБА_4 у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 становить в цілому одиницю, оскільки ОСОБА_4 , на підставі рішення Бершадської міської ради від 06.09.2019 року «Про надання дозволу на присвоєння адреси на об`єкти містобудування, встановлення тимчасових споруд для підприємницької діяльності та об`єднання домоволодінь, виготовлення проектно-технічної документації» було надано дозвіл на виділення 8/25 частин вищезазначеного житлового будинку в окреме домоволодіння і присвоєно окрему адресу: АДРЕСА_1 . Внаслідок чого відбувся виділ частки житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна і ОСОБА_4 , набула можливість зареєструвати право власності на відокремлене майно у встановленому законом порядку, що підтверджується копією рішення Бершадської міської ради Вінницької області від 06.09.2019 року.

Іншому співвласнику житлового будинку по АДРЕСА_1 - відповідачці ОСОБА_2 , також на підставі рішення Бершадської міської ради «Про надання дозволу на присвоєння адреси на об`єкти містобудування, встановлення тимчасових споруд для підприємницької діяльності та об`єднання домоволодінь, виготовлення проектно-технічної документації» від 22.05.2019 року було надано дозвіл на виділення в окреме домоволодіння АДРЕСА_2 із присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 . Але, ОСОБА_5 не завершила процедуру виділення у приватну власність своєї частки у спільному майні по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення Бершадської міської ради від 22.05.2019 року, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2006 року № 9701557.

Внаслідок того, що при житті ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 , являючись співвласниками, кожний по 17/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 не домовилися про поділ в натурі вищезазначеного майна і припинення права спільної часткової власності, тому, не представляється можливим нотаріальне посвідчення договору про виділ у натурі частки із спільного майна.

Сукупність вищезазначених обставин є перешкодою для отримання правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на 17/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 після виділу його частини в окремий об`єкт нерухомого майна, внаслідок чого державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса відмовив їй - позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою № 15110/02-31 від 2.06.2023 року.

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 6 від 04.08.2023 року існує технічна можливість виділення самостійного і відособленого об`єкта нерухомості по АДРЕСА_1 на виділ якого ОСОБА_3 мав право відповідно до норм чинного законодавства, та сам поділ можливий у частині, яка перебувала у його індивідуальному користуванні, що підтверджується висновком № 6 від 04.08.2023 року.

Враховуючи вищезазначене, з метою захисту прав позивача та неможливістю нею набути спадкових прав на майно, яке належало її померлому батькові ОСОБА_3 у позасудовому порядку, вона змушена звернутися із даним позовом в суд та просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на 17/50 часток у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських будівель та споруд. Виділити в натурі 17/50 часток у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належних ОСОБА_1 та припинити спільну часткову власність, а саме виділити в окремий об`єкт нерухомого майна та визнати право особистої власності за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 07.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

31.01.2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки) у якій вона, уточнивши позовні вимоги, зазначила, що покійний батько позивачки ОСОБА_1 мав 17/50 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 просить суд визнати в порядку спадкування за заповітом право на 17/50 часток у праві власності на житловий будинок та виділити в натурі спадкову частку в розмірі 17/50.

Оскільки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та у виділенні у власність відповідної частки, вона звернулась із даною позовною заявою до суду, а вона - позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 залучена як відповідач по справі.

Разом з тим, як позивач за зустрічним позовом, вона - ОСОБА_2 раніше, а саме у вересні 2019 року, також зверталася до нотаріальних органів Бершадського нотаріального округу про укладення відповідного договору про виділення своєї частки у праві спільної часткової власності па житловий будинок. Однак, їй було відмовлено у виділенні її частки в натурі.

Таким чином її право на виділення її частки у спільній частковій власності у визначеному законом порядку не вирішено по даний час.

При цьому вона - ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , який належав їм на праві спільної часткової власності.

При цьому, її ОСОБА_2 частка у вище зазначеному житловому будинку складає 17/50 часток у праві власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бершадського нотаріального округу 30.12.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2133 і право власності на цю частку зареєстровано КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 30.01.2006 року. Частка ОСОБА_3 у вище зазначеному житловому будинку також складає 17/50 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору дарування, посвідченого Бершадською державною нотаріальною конторою 23.08.1996 року і право власності на цю частку зареєстровано КП «Бершадське районне бюро технічної інвентаризації» 01.08.2012 року.

Іще в жовтні 2019 року вона - ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Бершадського нотаріального округу про поділ майна, а саме, вище зазначеного житлового будинку, господарських будівель і споруд, що є спільною частковою власністю.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Бершадського нотаріального округу № 02-31/264 від 10.09.2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні договору про поділ майна, що є у спільній частковій власності, а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 .

Підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії є те, що нотаріусу не було надано відомостей щодо власника на 16/50 часток у праві власності на майно, а також те, що поділ об`єкта нерухомого майна здійснюється на підставі відповідного висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

Крім того, не було також надано нотаріально посвідченого договору про спільну часткову власність на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок.

Неможливість посвідчення договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, позбавляє її права на володіння, користування та розпорядження майном.

Частка, яку вона прохає виділити є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий. Крім того своєю часткою ОСОБА_7 користується на протязі тривалого часу. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється.

Згідно рішення Бершадської міської ради від 22.05.2019 року "Про надання дозволів на присвоєння адреси на об`єкти містобудування, встановлення тимчасових споруд для підприємницької діяльності та об`єднання домогосподарств, виготовлення проектно-технічної документації" було надано дозвіл ОСОБА_2 на визнання 17/50 часток житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 як окремого домоволодіння та на присвоєння йому адреси АДРЕСА_1 .

Крім того, сторонам житловий будинок належить в розмірі по 17/50 часток житлового будинку на праві спільної часткової власності. Разом з тим, право власності сторін зареєстровано за різними реєстраційними номерами об`єкта нерухомого майна. Так, право власності ОСОБА_1 , яке вона просить визнати суд зареєстровано за спадкодавцем КП "Бершадське районне бюро технічної інвентаризації" 01.08.2012 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 37269224.

Право власності ОСОБА_2 зареєстровано також КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної іевентаризації" 30.01.2006 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 13452053.

Сам поділ житлового будинку у визначених частках можливий у тих частинах, які перебувають у індивідуальному користуванні сторін, що підтверджується технічним паспортом. А згідно висновку про технічну можливість поділу житлового будинку від 27.12.2023 року № 7, існує технічна можливість виділення її частки житлового будинку в розмірі 17/50 часток в окремий об`єкт нерухомого майна із присвоєнням окремої адреси.

Крім того, після подачі зустрічної позовної заяви позивачкою виготовлено новий технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, в зв`язку з чим змінилась характеристика найменувань будівель та споруд.

В зв`язку з чим, просить виділити в натурі їй - ОСОБА_2 17/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомого майна на праві особистої власності згідно реєстраційного номеру 13452083 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2006 року, з присвоєнням адреси: АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 04.03.2024 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки) та об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна зі спільної власності та визнання права власності на спадкове майно для їх спільного розгляду.

В підготовче засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 не з`явилися, представник надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги первісної позовної заяви підтримують повністю та просять їх задовольнити, не заперечують проти задоволення вимог зустрічного позову.

В підготовче засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги зустрічної позовної заяви підтримують повністю та просять їх задовольнити, не заперечують проти задоволення вимог первісної позовної заяви.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом визнали пред`явлені первісний та зустрічний позови і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. 3 та ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Судом після вивчення матеріалів справи, дослідження письмових доказів, якими сторони обгрунтовують свої позовні вимоги встановлено, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадщину після його смерті прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що підтверджується довідкою № 17570/02-14 від 23.08.2022 року виданою державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса, Витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі.

Спадщина складається з 17/50 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Частка ОСОБА_3 у вище зазначеному житловому будинку складає 17/50 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору дарування, посвідченого Бершадською державною нотаріальною конторою 23.08.1996 року і право власності на цю частку зареєстровано КП «Бершадське районне бюро технічної інвентаризації» 01.08.2012 року.

ОСОБА_1 оформитись в правах спадкоємця належним чином не має можливості, оскільки ОСОБА_3 набувши право спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок не здійснив дії щодо виділення своєї частки із спільного майна, внаслідок чого не представляється можливим зареєструвати право власності на дане майно, що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстрації права власності № 70078521 від 06.11.2023 року.

Частка іншого співвласника - ОСОБА_2 у вище зазначеному житловому будинку теж складає 17/50 часток у праві власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бершадського нотаріального округу 30.12.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2133 і право власності на цю частку зареєстровано КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 30.01.2006 року.

Тобто, право власності сторін зареєстровано за різними реєстраційними номерами об`єкта нерухомого майна. Так, право власності ОСОБА_1 , яке вона просить визнати суд після смерті батька, зареєстровано за спадкодавцем КП "Бершадське районне бюро технічної інвентаризації" 01.08.2012 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 37269224.

Право власності ОСОБА_2 зареєстровано КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 30.01.2006 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 13452053.

Сам поділ житлового будинку у визначених частках за кожним можливий у тих частинах, які перебувають у індивідуальному користуванні сторін тобто по по 17/50 за кожним, що підтверджується технічною документацією.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу).

Згідно ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальним правилом, виписаним в ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 396 ЦК України передбачено, що в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289 св 18.

Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як випливає з положення ч.1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються:

1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду;

2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пунктом 2.6. глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 6 липня 2007 р. за № 774/14041, передбачено підготовку суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

Таким чином, суд вважає первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.317, 319, 355, 356, 357, 358, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 6,13, 18, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна зі спільної власності та визнання права власності на спадкове майно та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на 17/50 (сімнадцять п`ятдесятих) часток у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять), який позначається літерою «А», загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., з відповідною часткою господарських будівель та споруд: веранда -літера «а», погріб -літера «П», хвіртка -1, огорожа -2.

Виділити ОСОБА_1 натурі 17/50 (сімнадцять п`ятдесятих) часток у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять), належних ОСОБА_1 та припинити спільну часткову власність, а саме виділити в окремий об`єкт нерухомого майна та визнати право особистої власності за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що позначається літерою «А», загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., до якого відноситься: веранда - літера «а», погріб - літера «П», хвіртка -1, огорожа -2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять).

Виділити в натурі ОСОБА_2 17/50 частки житлового будинку загальною площею 189,5 кв.м. житловою площею 108,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомого майна на праві особистої власності згідно реєстраційного номеру 13452083 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2006 року, який складається з житлового будинку, що позначається літерою "А" загальною площею 56,4 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м, а саме-1 веранда, 2 коридор, 3 кухня, 4 кладовка, 5 передпокій, 6 кімната, 7 кімната, а1 веранда, а3 ганок, Г гараж з присвоєнням адреси: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь