УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 754/8519/23

провадження № 61-15963ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Проц Віктор Степанович,

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року у складі судді Коваленко І. І. та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Євграфової Є. П., Писаної Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проца В. С. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за весь період розрахунку заборгованості та зобов`язати його здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за весь період перебування на виконанні вказаного виконавчого провадження, з 07 грудня 2023 року до дня прийняття рішення, з урахуванням вимог частини другої статті 195 Сімейного кодексу України (далі - СК України), виходячи із середнього заробітку по місту Києву.

У скарзі зазначив, що не погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів здійсненим виконавцем станом 26 червня 2024 року, оскільки вважає, що при розрахунку не було враховано, що він є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, а тому відповідно до частини другої статті 195 СК України заборгованість має визначатися, виходячи з середньої заробітної плати працівника даної місцевості.

При розрахунку аліментів до суми доходів за 4 квартал 2023 року виконавцем було включено 20 100,00 грн від Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (ознака доходу 128), що суперечить Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146;

При розрахунку аліментів за 3 квартал 2023 року (відповідь ДПСУ від 16 лютого 2024 року) та 1 квартал 2024 року (відповідь ДПСУ від 08 червня 2024 року) включався дохід без відрахування суми сплачених податків, що протирічить висновку викладеному у постанові об`єднаної палати КЦС ВС від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18 про те, що норми СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проца В. С. щодо визначення розміру доходу боржника за період червень 2023 року - березень 2024 року та здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та зобов`язано здійснити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_2, обчислюючи розмір доходу з підприємницької діяльності за період червень 2023 року - березень 2024 року, виходячи із середнього заробітку по місту Києву, з урахуванням вимог частини другої статті 195 СК України.

Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов до висновку, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 26 червня 2024 року сума за червень 2023 року - березень 2024 року, з якої нараховано стягнення за кожен місяць, визначена як сума всіх доходів боржника від підприємницької діяльності (ознака доходу 157) без урахування вимог частини другої статті 195 СК України.

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що звернення боржника до суду зі скаргою на дії виконавця є передчасним, оскільки, на думку заявника, питання щодо перерахунку розміру аліментів спочатку вирішується у позасудовому порядку шляхом звернення безпосередньо до державного виконавця. Суди не звернули увагу на те, що на момент звернення з цією скаргою заборгованість по аліментам була відсутня, оскільки була сплачена ОСОБА_1 .

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (згідно із частиною першою статті 447 ЦПК України).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку (постанова Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 645/5637/15-ц).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 754/8519/23 (провадження № 2-н/754/565/23) за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

29 червня 2023 року Деснянським районним судом міста Києва було видано наказ, згідно з яким наказано стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 червня 2023 року і до досягнення старшим сином повноліття.

07 грудня 2023 року наказ було пред`явлено до виконання до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ).

08 грудня 2023 року державний виконавець Проц В. С. відкрив виконавче провадження (ВП № НОМЕР_3).

Заявою від 18 червня 2023 року ОСОБА_1 звертався до державного виконавця надати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Одночасно повідомив, що є фізичною особою-підприємцем на єдиному податку з 16 червня 2023 року.

Відповідно до витягу від 15 червня 2023 року № 16035 з реєстру платників єдиного податків ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування.

26 червня 2024 року у відповідь на адвокатський запит надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на дату відповіді, з одночасним розміщенням вказаних документів в реєстрі виконавчого провадження.

У межах наданого розрахунку за період з червня 2023 року по червень 2024 року державним виконавцем нараховано суму аліментів, яка підлягає стягненню в розмірі 505 575,97 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц (провадження № 14-496цс19) сформулювала правовий висновок, згідно з яким, оскільки скаржник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства. У цій справі спір вирішувався саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів, з чим погодилася Велика Палата Верховного Суду.

Зазначений висновок неодноразово підтримав і Верховний Суд у постановах: від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц; від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18; від 15 липня 2020 року у справі № 645/5637/15-ц; від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06; від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 569/1662/18; від 09 грудня 2020 року у справі № 727/12304/19; від 01 жовтня 2020 року у справі № 344/17895/19; від 17 березня 2021 року у справі № 2-3619-2007.

Законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2022 року у справі № 401/4103/14-ц).

Відповідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/2 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Встановлені належним чином судом обставини цієї справи вказують на наявність спору щодо розміру заборгованості за аліментами, що відповідно до вимог частини третьої статті 195 СК України покладає обов`язок на суд перевірити належним чином усі докази та здійснити правильний розрахунок цієї заборгованості.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Це положення прямо вказує на те, що для зазначеної категорії платників аліментів розмір заборгованості розраховується виключно на основі середньої заробітної плати.

Заборгованість зі сплати аліментів для фізичної особи-підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, проводиться, виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, і винятки з цього правила закон не містить, зазначений висновок неодноразово підтвердив Верховний Суд у постановах: від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18 (провадження № 61-18142св19), від 05 серпня 2021 року у справі № 757/35562/18-ц (провадження № 61-19631св20), від 03 листопада 2021 року № 521/260/20 (провадження № 61-6091св21), постанова від 17 травня 2023 року у справі № 199/2951/21 (провадження № 61-1769св23), від 03 березня 2021 у справі № 463/2566/19; постанова від 18 січня 2024 року у справі № 404/2935/19 (провадження № 61-14715св23).

Тому за встановлених обставин цієї справи судами попередніх інстанцій зроблено обґрунтований висновок, що розмір щомісячного платежу ОСОБА_1 за аліментами, який обчислюється з доходу від підприємницької діяльності, повинен був бути нарахований, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, відповідно до вимог частини другої статті 195 СК України, тому визнав дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку аліментних зобов`язань за період з червня 2023 року до березня 2024 року неправомірними та зобов`язав державного виконавця усунити допущені порушення шляхом проведення нового розрахунку аліментних заборгованостей за вказаний період.

Доводи ОСОБА_2 про те, що боржник був ознайомлений із розрахунком заборгованості раніше, були предметом оцінки судами попередніх інстанцій, тому суд їх відхиляє, як необґрунтовані.

Зокрема судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання державним виконавцем обов`язку щодо надсилання боржнику розрахунку заборгованості раніше 26 червня 2024 року, тому дійшов мотивованого висновку, що звернувшись зі скаргою 02 липня 2024 року, заявник дотримався десятиденного строку.

Про належну реалізацію права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження можна говорити лише у випадку вчинення виконавцем дій, спрямованих на надсилання документів у встановленому Законом про виконавче провадження порядку. При цьому за відсутності обов`язку у сторін виконавчого провадження відстежувати автоматизовану систему виконавчого провадження та за відсутності доказів направлення виконавцем постанови про вчинення дії у виконавчому провадженні (документа виконавчого провадження), висновки судів про неповажність пропуску відповідного процесуального строку та про залишення скарги без розгляду будуть передчасними, якщо інше не доведено (постанови Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року та від 11 жовтня 2019 року у справі № 910/22695/13, від 07 липня 2022 року у справі № 918/539/16).

Наведені у касаційній скарзі інші доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявниці з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судів.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проца Віктора Степановича, заінтересована особа - ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник