Справа № 452/4550/23 Головуючий у 1 інстанції Клімченко М.І.
Провадження № 22-ц/811/1097/24 Доповідач в 2-й інстанції Крайник Н. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

10.11.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтовувала тим, що 05.10.2021 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №3147. Після державної реєстрації шлюбу їй надано прізвище ОСОБА_3 , однак новий паспортний документ вона не оформила, оскільки після початку активних бойових дій виїхала за межі України. Дітей у сторін немає. Подружнє життя у них не склалось через несумісність характерів і поглядів на життя, що призвело до неможливості спільного проживання. Між подружжям склались напружені відносини та згодом відповідач повідомив позивачку про його намір повернутись до жінки, з якою він раніше перебував у фактичних шлюбних відносинах. Фактично сім`я розпалась, тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, шлюб носить формальний характер. Вважала збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 жовтня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), за актовим записом №3147.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків понесених нею витрат зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що відповідач був мобілізований на військову службу до Збройних Сил України, яку проходив у складі військової частини НОМЕР_1 як стрілець-снайпер гірсько-штурмового батальйону. У січні 2024 року командир військової частини повідомив її про те, що ОСОБА_2 отримав тяжке поранення та знаходиться на лікуванні у реанімаційному відділенні Центрального військового клінічного шпиталю ЗОК. Таким чином, на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач за станом здоров`я був неконтактний, оскільки, як їй відомо, він знаходився в комі, у зв`язку з чим не міг подати до суду письмову заяву про визнання ним позову з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, на яку покликався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Відтак, зазначена заява не може бути належним та достовірним доказом у справі в розумінні положень статей 76-80 ЦПК України та враховуватись судом під час розгляду справи.

Зазначає, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Львівському військовому госпіталі, чин його похорону був проведений 20.03.2024 року, про що на офіційному сайті Львівської обласної військової адміністрації є відповідна інформація прес-служби ОВА. Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 отримала його мати, яка категорично відмовилася надати їй копію такого. Вважає, що суд своєю ухвалою мав закрити провадження у справі у зв`язку з настанням смерті відповідача, який був однією зі сторін у справі.

Просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Разом з тим, згідно п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або її оголошено померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно положень ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за яким до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Допускається правонаступництво у справі за позовами про право, яке за своєю природою є майновим та тісно не пов`язані з особою суб`єкта.

Відповідно до зазначених вище норм закону у спорі, де правовідносини не допускають правонаступництва, суд не може продовжувати розгляд справи за відсутності однієї із сторін, оскільки не може без однієї зі сторін перевірити доводи обох сторін у взаємозв`язку із наявними у справі доказами, оскільки такий судовий процес та ухвалене за його наслідками судове рішення буде винесено на основі одностроннього, однобокого висвітлення справи однією зі сторін, перевірки виключно її доводів без надання іншою стороною своїх доводів, заперечень, можливості заявлення клопотань, подання доказів, тощо. Відповідно таке рішення не буде обґрунтованим, не буде постановлене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Отже, у випадку смерті однієї із сторін у спорі, у якому не допускається правонаступництво, після ухвалення рішення судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити без доводів вибулої сторони законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що буде порушенням принципу змагальності та рівності сторін, про що йшлося вище і відповідно не може проводитися розгляд справи, а єдиним можливим варіантом завершення розгляду справи є закриття апеляційного провадження, яке не може продовжуватися без однієї із сторін та втрачає сенс.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.11.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обгрунтовувала тим, що укладений між сторонами шлюб носить формальний характер, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, тривалий час проживають окремо. Вважала, що примирення, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує формально, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. При цьому, відповідач не заперечує, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що 18 березня 2024 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення та до набрання ним законної сили, відповідач ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Враховуючи, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами не допускають правонаступництва, оскільки спір стосувався особистих прав відповідача на перебування у шлюбі, що нерозривно пов`язані з його особою, смерть ОСОБА_2 після ухвалення оскаржуваного рішення унеможливлює вирішення питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі у зв`язку з його смертю.

Згідно ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи наведене, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами щодо розірвання шлюбу не допускають правонаступництва, так як нерозривно пов`язані з особою відповідача, передбачені законом підстави для скасування оскаржуваного рішення або перевірки доводів апеляційної скарги без другої сторони та залишення рішення суду першої інстанції без змін відсутні, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ст.ст. 255, 377 ЦПК України підстав для закриття апеляційного провадження у справі.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 07 жовтня 2024 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 255, 367, 368, 377, 381 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра