Провадження № 2/686/6725/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 грудня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

20 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 17.06.2015 року перебував у шлюбі із відповідачкою. Ще до шлюбу у сторін народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 13.03.2023 року шлюб між сторонами було розірвано. З грудня 2022 року син проживає з позивачем та перебуває на повному його утриманні, а відповідачка мати дитини в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу на утримання їх сина. Тому позивач звертається до суду з вимогою про стягнення з відповідачки аліментів на його користь на утримання сина в розмірі 25% від доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримавши заявлені позовні вимоги та просив їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 , повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, жодних заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подала.

У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2015 року, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду (суддя Салоїд Н.М.) від 13.03.2023 року у справі № 686/2625/23 було розірвано (рішення набрало законної сили 25.04.2023 року).

До укладення шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ).

Як вбачається із копії акту ТОВ «ЖЕО» від 06.05.2024 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відповіді на адвокатський запит № 01-42/294 від 13.05.2024 року Хмельницької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 21, з травня 2023 року комунікація ОСОБА_5 з класним керівником сина ОСОБА_6 припинилась; протягом навчання ОСОБА_6 у 6 класі участь у шкільному житті сина бере його батько ОСОБА_1 : приводить/привозить до школи, відвідує батьківські збори, контактує з класним керівником та іншими вчителями, підтримує комунікацію у контексті навчання свого сина у закладі освіти, приймає участь у вирішенні господарських питань класу. Відповідно до довідки ГО «ФК «Віва Кубок Хмельницький» від 07.05.2024 року, ОСОБА_3 відвідує відділення футболу їх клубу з 2021 року; активну участь в організаційних питаннях та тренуваннях з січня 2022 року безпосередньо приймає його батько ОСОБА_1 ; мати ОСОБА_7 з січня 2022 року не приймала ніяких активних дій щодо спортивного життя своєї дитини.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 06.01.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідачка ОСОБА_8 06.01.2024 року уклала шлюб з ОСОБА_9 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалась позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, судом встановлено, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідачка є особою працездатного віку, доказів непрацездатності суду не надано, а тому має можливість надавати допомогу своїй дитині. При цьому, враховується стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище відповідачки та позивача.

Суд стягує аліменти з дати подання до суду позовної заяви, як це передбачено ст. 191 СК України.

Згідно з п.1 ч. 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 82, 89, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, статтями 180, 181, 182, 183, 184 СК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягувати із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви (20 вересня 2024 року) і до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) в дохід держави 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2024 року.

Суддя О.М. Палінчак