Справа №333/6669/24
Провадження №4-с/333/38/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Скарга обґрунтована тим, що, отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він дізнався, що 18.06.2013 року постановою державного виконавця на все належне йому нерухоме майно накладено арешт та оголошено про заборону його відчуження, в рамках виконавчого провадження №35940592.

За даними АСВП та Єдиного реєстру боржників, виконавчі провадження, які перебувають на виконанні Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі, відносно нього відсутні.

Відповіддю на його звернення Комунарським ВДВС у м. Запоріжжі від 24.07.2024 року було повідомлено, зокрема, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебував виконавчий документ №812/0383/2012, виданий 20.09.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в розмірі 22015,01 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження було накладено арешт на майно. 02.09.2013 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу. Повторно виконавчий документ на виконання не надходив. Надати копії матеріалів виконавчого провадження не представляється можливим, враховуючи, що строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони підлягають знищенню.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_1 просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Комунарський ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, накладений на підставі постанови від 18.06.2013 року №35940592, винесеної Комунарським ВДВС ЗМУЮ, вид обтяження арешт нерухомого майна, номер запису обтяження 1379262.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву, в якій він зазначив, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі, та просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, надала відзив на скаргу, в якій заперечувала відносно заявлених скаржником вимог, зазначивши, що боржником не сплачувалися заборгованість по виконавчому документу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, тому з метою повного та фактичного виконання рішення, державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. Скаржником не надано підтвердження, що ним виконане судове рішення, в межах виконання якого був накладений оскаржений ним арешт, у зв`язку з чим відсутні підстави для зняття арешту з його майна.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їй правовідносини.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2012 року по справі №812/0383/2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 10/2008/0569/Фпкп від 21.03.2008 року в сумі 22 015,01 грн.

15.01.2013 року державним виконавцем Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №35940592 по виконанню виконавчого листа №812/0383/2012, виданого 20.09.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ « Надра» суми боргу у розмірі 22015 грн. 01 коп.

18.06.2013 року державний виконавець у вказаному виконавчому провадженні прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої було внесено запис про державну реєстрацію обтяжень до Державного реєстру речових прав за №1379262 (спеціальний розділ).

02.09.2013 року державний виконавець прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», №606-XІV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент примусового виконання рішення), а саме: повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На даний час вищезазначене виконавче провадження знищено через закінчення строків його зберігання.

Відповідно до ч. 2 XІ Правил ведення діловодства та архіву органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Відповідно до даних з автоматизованої системи, виконавчі провадження, в яких боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «КБ «Надра», відсутні.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 наявні наступні обтяження:

- №1379262 (спеціальний розділ) від 20.06.2013 року, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 35940592, обтяжував: Комунарський ВДВС Запорізького МУЮ, реєстратор Кулініч Н.В., Запорізьке міське управління юстиції.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 447 розділу ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до ст.19 Конституцією України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час відкриття виконавчого провадження № 35940592 з виконання виконавчого листа за №812/0383/2012 та повернення державним виконавцем цього виконавчого документу стягувачу, діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року. Підставою для повернення державним виконавцем вказаного виконавчого листа стягувачу стали положення п. 2 ч. 1 ст. 47 вищевказаного Закону України, якими передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 5 даної статті, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (річний строк для виконавчих листів). Даною статтею не передбачено, зняття арешту державним виконавцем при поверненні виконавчого листа стягувачу.

Виходячи з положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, підставою для зняття арешту з майна державним виконавцем є завершення виконавчого провадження.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) зазначено, що «повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу».

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

В даному випадку, державний виконавець Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі, 02.09.2013 року прийняв рішення про повернення вищевказаного виконавчого листа стягувачу, не знявши при цьому, накладений в межах цього виконавчого провадження, арешт з майна, діяв в межах своїх повноважень, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, який не передбачав зняття арешту з майна боржника при поверненні виконавчого листа стягувачу.

05.07.2024 року скаржник звернувся із заявою до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ПМУМЮ (м. Одеса) про зняття арешту з його майна, накладеного в межах виконавчого провадження №35940592. Листом начальника Комунарським ВДВС м. Запоріжжя ПМУМЮ (м. Одеса) від 24.07.2024 року в задоволенні цієї заяви було відмовлено.

Станом на липень 2024 року діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Так, ст. 37 даного Закону України, якою регулюється повернення виконавчого листа стягувачу, не передбачено зняття арешту при поверненні виконавчого документу стягувачу з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття державним виконавцем чи начальником ВДВС арешту з майна боржника. На момент подання скаржником заяви до Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) про зняття арешту з його майна, жодної підстави для зняття арешту, передбаченої ст. 59 зазначеного вище Закону, не існувало.

Отже, відмовляючи у знятті арешту, на підставі заяви скаржника, начальник Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) Бурим В., діяв в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог закону.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі, № 761/35971/15-ц (провадження № 61-23265св18), в якій зазначено, що «суди дійшли правильного висновку про те, що, здійснюючи дії під час виконання зазначеного рішення суду, державний виконавець дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження» при вчиненні виконавчих дій по відкритому виконавчому провадженню щодо ОСОБА_4, як солідарного боржника, тому відсутні підстави для задоволення скарги останньої. При цьому виконавчий лист повернуто стягувачу і державний виконавець позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії при відсутності виконавчого провадження».

Враховуючи, що виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, що не є підставою для зняття арешту з майна боржника, тобто права боржника державним виконавцем та начальником Комунарського відділу державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому проваджені №35940592 не порушені, при цьому виконавче провадження вже знищено, а будь-який державний виконавець позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії за відсутності виконавчого провадження, суд дійшов до висновку, про відмову в задоволенні заявлених скаржником вимог.

Суд вважає, що в даному випадку відсутнє втручання у право ОСОБА_1 на мирне володіння своїм майном, а останній може скористатися своїм правом на звернення до суду в порядку позовного провадження шляхом подання позову про зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 260, 353, 354, 451, 452 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01.10.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод