ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7048/21 Номер провадження 22-з/814/174/24Суддя апел. інстанції Пікуль В. П.
У Х В А Л А

28 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Пікуля В.П., вирішуючи питання про відвід суддів Полтавського апеляційного суду Чумак Олени Вікторівни, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_3 у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про визнання дій незаконними, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 2024 року до Полтавського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05 квітня 2024 року, вищевказану апеляційну скаргу було передано на розгляд колегії суддів: Чумак О.В. (головуючий суддя), Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

02 травня 2024 року на запит судді Чумак О.В. від 07 квітня 2024 року до Полтавського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи №554/7048/21 від Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2024 року було здійснено відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року.

22 травня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від ОСОБА_3 , зокрема про відвід колегії суддів у складі Чумак О.В., Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що судом апеляційної інстанції було відкрито апеляційне провадження за поданою ним 05 квітня 2024 року апеляційною скаргою лише 13 травня 2024 року, а направлення вказаного процесуального судового рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень було здійснено 17 травня 2024 року.

Також наголошено на порушенні судом апеляційної інстанції статті 365 ЦПК України, оскільки жодних підготовчих дій, спрямованих на законний та справедливий розгляд справи, не було здійснено, зокрема не взято до уваги фальсифікацію справи місцевим судом та не було витребувано оригіналу договору від 28 грудня 2007 року, який укладено між сторонами справи.

Крім того, заявником висловлена незгода з ухваленими процесуальними рішеннями колегії суддів під час розгляду інших справ, стороною в яких був ОСОБА_3 .

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, заяву ОСОБА_3 про відвід суддів було передано на розгляд судді Пікулю В.П.

Розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід суддів Полтавського апеляційного суду Чумак О.В., Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І. та перевіривши матеріали справи, суд не вбачає обставин, які б викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 39 ЦПК України підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Належних та допустимих доказів, які б вказували на існування вищевказаних обставин заявником не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Згідно частини першої статті 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (частина перша статті 360 ЦПК України).

Частиною першою статті 361 ЦПК України передбачено, що разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції надсилає копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи, крім випадків, якщо скаргу подано в електронній формі через електронний кабінет.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2024 року було: здійснено відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року; копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів направлено учасникам справи; роз`яснено учасникам справи порядок та строки для подання відзиву на апеляційну скаргу.

З огляду на викладене, на етапі відкриття апеляційного провадження колегією суддів було здійснено процесуальні дії, які передбачені нормами чинного цивільного процесуального законодавства.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Перелік дій, які вчиняє суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, закріплені статтею 365 ЦПК України. Зокрема, пунктом 6 частини першої вказаної статті передбачено, що суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про витребування доказів.

З аналізу апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2024 року вбачається, що останнім у поданій скарзі наголошувалося про фальсифікацію матеріалів справи місцевим судом, однак будь-яких заяв чи клопотань про витребування або долучення доказів до матеріалів справи додано не було, а вимоги апеляційної скарги не містять.

Натомість клопотання про витребування доказів, а саме оригіналу договору від 28 грудня 2007 року у відповідача, було подано ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції 22 травня 2024 року в одному процесуальному документів, яке мітить в собі, у тому числі, й заяву про відвід суддів.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства закріплений у статті 13 ЦПК України, згідно положень частини першої якої передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено право учасника справи, у разі неможливості самостійно надати доказ, подати до суду клопотання про його витребування.

З огляду на вище зазначені норми процесуального права, враховуючи матеріали справи, а також з метою забезпечення принципу диспозитивності та змагальності сторін, колегія суддів не могла вирішити питання про витребування доказів за відсутності відповідного клопотання учасника справи.

Що ж стосується доводів заявника про фальсифікацію справи місцевим судом, то дане твердження не свідчить про упередженість або необ`єктивність колегії суддів під час перегляду в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Висловлена незгода з ухваленими процесуальними рішеннями колегії суддів під час розгляду інших справ, стороною в яких був ОСОБА_3 , також не є фактом доведення заявником упередженості або необ`єктивності колегії суддів. Крім того, вкотре слід наголосити, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Отже, враховуючи доводи особи, яка подала дану заяву про відвід суддів, відсутність будь-яких доказів на підтвердження викладених доводів, а також процесуальні дії заявника щодо подання клопотання про витребування доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід суддів Полтавського апеляційного суду Чумак О.В., Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І. слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід суддів Полтавського апеляційного суду Чумак Олени Вікторівни, Дряниці Юрія Володимировича, Пилипчук Лідії Іванівни - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.П. Пікуль