ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5152/24Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/817/830/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2024 року, ухвалене суддею Черніцькою І.М., дата складення повного тексту 24 травня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.09.2023 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею без реєстрації по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 указувала, що працює, а її заробітна плата становить 18 716,33 грн. щомісячно. Однак, її батьки є пенсіонерами, мають хронічні захворювання, батько є особою з інвалідністю ІІІ групи, тому частину свого доходу вона змушена віддавати на лікування батьків.

Дочка ОСОБА_3 навчається у 1 класі Тернопільського класичного ліцею за науково-педагогічним проектом «Інтелект України», у зв`язку з чим вона витрачає додаткові кошти на її навчання та харчування. Крім того, у дітей наявні захворювання, які передбачають систематичне реабілітаційне лікування, спостереження лікарями, придбання спеціального взуття, у зв`язку з цим діти потребують посиленого домашнього догляду. Вказані фінансові витрати практично повністю покриваються нею.

Зазначала, що відповідач щомісячно перераховує у добровільному порядку на її банківську карту кошти на утримання дітей в розмірі 2900 грн. Однак, вказаної суми для повноцінного утримання дітей не вистачає.

Указувала, що відповідач не хворіє та інших дітей немає, працює водієм таксі.

Враховуючи вищевказане, просила суд стягнути аліментіи на неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн на дочку та 5000 грн на сина, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 травня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4000 грн., але не менше 50 % (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3000 грн., але не менше 50 % (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з 05.03.2024 року і до досягнення дітьми повноліття, за вирахуванням сплачених ОСОБА_1 аліментів у розмірі 5800 грн. за березень - квітень 2024 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 02.08.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього аліменти у мінімальному гарантованому розмірі на утримання Юлії 1598 грн; на утримання ОСОБА_7 1281,50 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано того, що на даний час ОСОБА_1 не здійснює господарської діяльності, не перебуває у трудових відносинах, а тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, тому вважає що розмір аліментів має бути зменшено до мінімально гарантованого розміру, визначеного законом.

Зазначає, що батьки колишньої дружини не є більше його родичами, оскільки шлюб між сторонами було розірвано, тому в апелянта немає обов`язку їх утримувати, як і сплачувати більший розмір аліментів з цих підстав.

У відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Костишин В.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суд без змін.

Вказує, що доводи апеляційної скарги про те, що відповідач на даний час офіційно не працює та не зареєстрований як суб`єкт господарювання, в жодному випадку не може бути підставою для сплати ним аліментів на утримання дітей у мінімальному розмірі. Представник позивача зазначає, що відповідач здоровий, інших утриманців не має, а їх спільні діти із урахуванням стану здоров`я, навчанням в садочку та в школі потребують розміру аліментів у розмірі, який стягнуто судом.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

Судом встановлено, що 25 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2023 року.

Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 без реєстрації по АДРЕСА_1 (довідка про фактичне місце проживання без реєстрації за №07-19/422).

ОСОБА_2 працює у філії Тернопільського обласного управління АТ Ощадбанк з 02.12.2010 року на посаді керівника з ММСБ, розмір її доходу з серпня 2023 року по січень 2024 року становить 128 195,85 грн. (довідка про доходи №13/8.2-11/543 від 07.02.2024 року).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач проживає окремо та інших утриманців, крім дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , не має.

Згідно відповіді Тернопільського класичного ліцею ТМР за №02-12/27 від 19 лютого 2024 року, ОСОБА_5 , учениця 1-Б класу, під час відвідування навчання харчується в їдальні ліцею за батьківські кошти. Вартість сніданку у ліцеї становить 45 грн, вартість обіду 50 грн. Дитина навчається за науково-педагогічним проєктом «Інтелект України», згідно договору, укладеного між батьками учнів 1-Б класу та ТОВ «СТЕМ ОСВІТА», вартість навчальних посібників становить 350 грн щомісяця.

Згідно відповіді Тернопільського класичного ліцею ТМР за №02-12/48 від 26 березня 2024 року, за період з 01 вересня 2023 року по 31 грудня 2023 року вартість сніданку у ліцеї становила 40 грн, вартість обіду 45 грн.

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29 лютого 2024 року, ОСОБА_9 встановлено діагноз: функціональна недостатність стоп, варусна деформація колінних суглобів.

Хоптій Юлії встановлено діагноз: S - подібний сколіоз грудно - поперекового відділу хребта 1 ст., плоскостопість, спазм акомодації OU (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29 лютого 2024 року).

Згідно виписки з рахунку позивача, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», 03 січня 2024 року, 03 лютого 2024 року та 02 березня 2024 року відповідач ОСОБА_1 здійснював перерахування коштів на картковий рахунок позивача у розмірі по 2900 грн.

Згідно долучених відповідачем дублікатів чеків АТ КБ «ПриватБанк», відповідач з вересня 2022 року щомісячно перераховував на картковий рахунок позивача кошти на утримання дітей в різному розмірі, від 2100 грн. в місяць до 2 900 грн в місяць (січень, лютий, березень, квітень 2024 року).

З долучених позивачем медичних документів вбачається, що її батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Хворіють, батько є інвалідом ІІІ групи.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції врахувавши вимоги ст. 182 СК України дійшов до законного та обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей: ОСОБА_12 - 4000 грн.; ОСОБА_13 3000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи, що аліменти судом стягуються з моменту подання позовної заяви 5 березня 2024 року, тому судом враховано надані відповідачем у добровільному порядку в березні та квітні 2024 року кошти на рахунок позивача у розмірі 5800 грн., тому аліменти стягнуто за вирахуванням указаної суми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки визначений розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості.

При цьому суд першої інстанції вірно взяв до уваги що дочка ОСОБА_3 на даний час навчається у школі, у зв`язку з чим зросли витрати на її утримання, оскільки остання для навчання потребує придбання підручників, відвідуючи школу, харчується у шкільній їдальні на платній основі; діти сторін хворіють, що також свідчить про необхідність витрат на їх лікування.

Та обставина, що ОСОБА_1 офіційно не працює, не звільняє його від обов`язку утримувати малолітніх дітей у тому розмірі, який є необхідний для їх життєдіяльності.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснює господарської діяльності, не перебуває у трудових відносинах, а тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач є особою молодого, працездатного віку, стан здоров`я задовільний, тому він не позбавлений можливості працевлаштуватися та отримати постійне джерело прибутку.

При цьому, слід врахувати, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18).

Щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання дітей у мінімально гарантованому розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі, не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак, таке забезпечення є мінімальною гарантією утримання дитини, застосування якої можливе за певних об`єктивних обставин, підтверджених відповідними доказами.

Відповідачем не доведено відповідними доказами і судом не встановлено наявність обєктивних обставин для стягнення аліментів у розмірі мінімальної гарантії утримання дітей.

Інтереси дитини і її право на достатній рівень матеріального забезпечення не можуть бути обмежені рівнем цієї мінімальної гарантії, а аліменти можуть бути стягнені з одного із батьків і в більшому розмірі.

У даній справі наявні підстави для стягнення аліментів у розмірі, що в незначному розмірі перевищує мінімальні рекомендовані гарантії утримання дітей.

За основу визначення розміру аліменті судом не покладено обставини щодо наявності у позивачки батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які хворіють та батько є інвалідом ІІІ групи, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу колегія суддів вважає безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10.02.2010, у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», № 4909/04, § 58).

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Постанову суду апеляційної інстанції складено 07 жовтня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Храпак Н.М.