ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/333/24 Головуючий в І інстанції: Черниш О.Л.
Єдиний унікальний номер справи: 766/9681/23 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів Бездрабко В.О., Пузанової Л.В.,

секретар Андреєва В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами Херсонської обласної прокуратури, від імені якої діє представник ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора, від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2024 року ухвалене у складі судді Черниш О.Л., у справі № 766/9681/23 за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Херсонської обласної прокуратури, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності,

встановив:

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 1 780 860 грн. та 60 000 грн. матеріальної шкоди, а також судові витрати в сумі 10 000 грн.

Позивач зазначив, що він обіймав посаду начальника караулу 19-ї Державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС України в Херсонській області.

30.07.2014 року, 15.01.2015 року, 26.02.2015 року щодо нього слідчим ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчик І.В. була внесена інформація в ЄРДР за №0000192, №0000006, №0000048 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які 27.02.2015 р. та 17.03.2015 р. старшим прокурором відділу 06/1 прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. були об`єднані в одне провадження за № 0000192.

В період часу з 15.08.2014 р. по 05.09.2014р. включно відносно нього проводились негласні слідчі (розшукові) дії та контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, проведення яких прокурором відділу прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. було доручено слідчому в ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчику І.В.

05.09.2014 р. за його місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем проживання його пристарілих батьків за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено обшуки.

27.02.2015 р. слідчим в ОВС СВ прокуратури Херсонської області молодшим радником юстиції Лазорчик І.В. йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Цього ж дня, тобто 27.02.2015 р., слідчий ОВС СВ прокуратури Херсонської області молодший радник юстиції Лазорчик І.В. звернувся з клопотанням до Комсомольського районного суду м. Херсона про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

06.03.2015 р. слідчим суддею Комсомольського районного суду м. Херсона клопотання задоволено. Під домашнім арештом він перебував до 20.11.2015 р.

30.03.2015 р. йому було повідомлено про завершення досудового розслідування та ознайомлено з матеріалами справи.

31.01.2015 р. слідчим в ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчик І.В. складено обвинувальний акт, який затверджено старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. і направлено до суду.

10.04.2015р. обвинувальний акт стосовно нього за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, надійшов до Скадовського районного суду Херсонської області.

В період з 10.04.2015 р. до 15.06.2019 р. справа розглядалася Скадовським районним судом Херсонської області.

15.06.2017 р. кримінальне провадження № 0000192 передано на судовий розгляд до Голопристанського районного суду Херсонської області.

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.11.2019 р., залишеним без змін ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04.02.2020 року, ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та виправдано за недоведеністю винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

06.12.2020 р. Верховний Суд ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04.02.2020 р. залишив без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Таким чином, позивач вважає, що він без законних підстав на протязі 88 місяців і 6 днів, тобто в період з 30.07.2014 р. до 06.12.2020 р. незаконно знаходився під слідством і судом, а період з 06.03.2015 р. по 20.11.2015 р. під домашнім арештом, тобто 8 місяців і 14 днів.

Позивач вказував, що 21.10.2014 р. у зв`язку із перебуванням його під слідством, він був звільнений з кадрів та усіх видів забезпечення управління ДСНС України у Херсонській області, за пунктом 176 пп.4 (у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів), де він характеризувався виключно з позитивної сторони, неодноразово отримував грамоти за зразкове виконання покладених на нього службових обов`язків, ініціативність та професіоналізм. Вважає, що вказане звільнення стало ще одним фактором, який порушив його нормальне життя, та життя його родини, що поставило їх в скрутне матеріальне становище, вимагало від нього додаткових зусиль для нормалізації життя, адже на ньому лежала відповідальність за малолітню (на той час) доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дружину.

Незаконне звинувачення у скоєнні низки тяжких злочинів завдали йому значної моральної втрати та порушили його нормальні життєві зв`язки. Вважає, що перебування під слідством і судом, а також знаходження під домашнім арештом, ставить на особі «ярмо зека», від чого він відчув душевні страждання, його життя змінилося в негативну сторону, ярмо «Зека», не давало йому можливості вести нормальний спосіб життя, а затягування розгляду кримінальної справи за обвинуваченням зовсім позбавило можливості знайти роботу. Ці обставини завдали значних моральних страждань і переживань, фізичного та емоційного виснаження, втрати особистої гідності, приниження та призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, оскільки він був вимушений виправдовуватись перед кожним своїм знайомим, пересічним громадянином, друзями, родичами, які були обізнані про його звинувачення. Тривалість його перебування під слідством та суду вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Колишня дружина позивача, ОСОБА_5 , не змогла винести осудливих поглядів знайомих, сусідів та пересічних громадян і пішла від нього, забравши з собою доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 18.10.2016 року, тобто через рік вони з дружиною офіційно розлучились, а тому донька фактично залишилась без родини. Звинувачення його у скоєні тяжкого злочину, також відбилося і на доньці, яка змушена була терпіти приниження з боку однолітків, які постійно говорили їй про те, що її батько злочинець та наркоман. Тривале перебування під слідством та судом, а також неодноразові поїздки як до Херсонської обласної прокуратури, Комсомольського районного суду м. Херсона, так і до Голопристанського районного суду в Херсонській області впродовж 7 років, 4 місяців та 6 днів вкрай негативно позначились на стані його здоров`я. На сьогоднішній день він має ряд захворювань (хронічний пієлонефрит, гіпертрофічний гастрит та низку інших захворювань, постійні головні болі, безсоння, нервову збудженість). Вважає, що стан його здоров`я погіршився через постійне перебування в стресовому та нервовому стані. А звільнення з улюбленої роботи, постійні виправдування перед людьми, втрату родини (розірвання шлюбу), можливість мешкати разом із донькою, осуд з боку знайомих, близьких, пересічних громадян, ставило його у принизливе становище, в якому він перебуває і до теперішнього часу. Позивач зазначає, що дуже любив і пишався своєю роботою, яку виконував добросовісно і з усією відповідальністю, на роботі характеризувався з найкращого боку, користувався повагою з боку колег та керівництва. Маючи вищу освіту, був змушений йти і працювати вантажником та на поле збирати овочі, виривати траву, так як був звільнений через незаконне звинувачення у скоєні злочину, який не скоював. На іншу роботу його не брали, адже він перебував під слідством та судом. Сам факт обвинувачення його у вчиненні злочину, який він не скоював, перебування під слідством та судом протягом близько майже 6 років, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, були наслідком глибоких душевних та моральних страждань і переживань. Все це призвело до негативних змін у його житті (у життєвих і виробничих стосунках), до зниження престижу, ділової репутації, йому прийшлось прикласти не мало часу та зусиль для відновлення попереднього стану. Але на сьогоднішній час він так і не зміг відновити своє життя. Працює будівельником на будівництві, доньку не бачить, адже вона мешкає з матір`ю і мешкає в іншому місці, не має можливості працевлаштуватися на роботу, яку він любить і про яку мріяв з дитинства. Люди і до теперішнього часу дивляться на нього як на злочинця і він постійно має виправдовуватися, а стан здоров`я потребує постійного медичного втручання, що потребує значних матеріальних затрат.

За таких обставин та на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», статті 23, 1167, 1176 ЦК України позивач просив стягнути на свою користь моральну шкоду, розмір якої він оцінює, виходячи із розрахунку трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць перебування під слідством та судом, що становить: 3 х 6700 грн. х 88,6 міс. = 1 780 860 грн., які підлягають стягненню на його користь з Державного бюджету України.

Крім того вказав, що він поніс витрати на правову допомогу в розмірі 60000,00 грн, на підтвердження чого надав копію договорів про надання правової допомогу та квитанції про оплату гонорару, зазначаючи, що він 28.01.2022 р. звернувся із відповідним позовом про відшкодування шкоди до Скадовського районного суду Херсонської області, яким 14.02.2022 р. увалу про відкриття провадження у справі №663/360/22.

Проте, 24 лютого 2022 року у зв`язку із вторгненням російських військ в Україну по всій території держави було введено воєнний стан, а робота Скадовського районного суду Херсонської області була зупинена. Судове провадження за його позовом з долученими до неї матеріали на сьогоднішній день є втраченими, що підтверджується долученими копіями документів. Згідно з чинним законодавством по втраченим судовим справам, по яким рішення ще не прийнято, потрібно заново подати позов з долученим всіх матеріалів справи, що ним і зроблено.

В зв`язку з зазначеним, позивач має понести додатково витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного просив задовольнити його позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2024 року позов ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Херсонської обласної прокуратури, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 1 096 000,00 грн (один мільйон дев`яносто шість тисяч) гривень 00 копійок моральної та матеріальної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів факт заподіяння моральної шкоди, з огляду на те, що через тривале безпідставне притягнення позивача до кримінальної відповідальності, перебуванням під домашнім арештом, позивач був позбавлений нормального життя, оскільки був пов`язаний процесуальними обов`язками з`являтися до слідчого, а під час судового розгляду - у судові засідання.

З урахуванням встановлених обставин, враховуючи вимоги розумності та справедливості, характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач через всі порушення вимог діючого законодавства, допущені органами досудового розслідування, яким на той час були слідчі прокуратури Херсонської області та судового розгляду кримінального провадження № 0000192, беручи до уваги тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, погіршення стану здоров`я і інші негативні наслідки, які пов`язані із необхідністю докласти додаткових зусиль для відновлення та організації життя та здоров`я, суд першої інстанції вважав, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно обчислювати з двох розмірів мінімальної заробітної плати на час розгляду справи (8000,00 грн) за період перебування під слідством з 30.07.2014 року (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР) по 04.02.2020 року (день набрання законної сили виправдувальним вироком суду), тобто 66 місяців (5 повних років і 6 місяців), а відтак підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1056000,00 грн (66 х 16000 грн.)

Також суд першої інстанції вважав необхідним стягнути на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 40000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та їх узагальнені доводи.

В окремо поданих апеляційних скаргах представник Херсонської обласної прокуратури Христюк В.В., представник Офісу Генерального прокурора Декалюк Д.Е., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2024 рокуу справі №766/9681/23 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 моральної шкоди змінити шляхом зменшення суми, в частині стягнення матеріальної шкоди, судових витрат - скасувати та постановити нове, яким у задоволені вимог відмовити.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції невірно визначив період перебування позивача під слідством та судом, що призвело до неправильного визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Не заперечуючи того, що на підставі положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування, прокуратури і суду»(далі Закон) Стаднік Ю.С. має право на відшкодування моральної шкоди, вказують, що її розмір необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з дати повідомлення позивачу про підозру (27.02.2015 р.) до набрання виправдувальним вироком законної сили (04.02.2020 р.), і за такого загальний строк, протягом якого позивач перебував під слідством і судом, становить 59 місяців 8 днів.

Вважають, що позивачем не надано доказів про заподіяння йому моральних страждань у більшому розмірі, ніж встановлений Законом мінімальний розмір.

Крім того, звертають увагу на те, що судом помилково не застосовано при вирішенні справи положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», відповідно до якої розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, визначено на рівні 1600 гривень.

Вказують, що судом безпідставно стягнуто матеріальну шкоду у вигляді витрат у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні в розмірі 40 000 грн, оскільки останні не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Аргументи інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_6 правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористався, відзив до суду апеляційної інстанції не направив.

Представник Державної казначейської служби України Казимір М.М. у відзиві на апеляційні скарги вказав, що Державна казначейська служба України підтримує вимоги, викладені в апеляційних скаргах, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Просив рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2024 року у справі №766/9681/23 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 моральної шкоди змінити шляхом зменшення суми, в частині стягнення матеріальної шкоди стосовно судових витрат - скасувати та постановити нове, яким у задоволені вимог відмовити, а також виключити з резолютивної частини зазначеного судового рішення словосполучення «шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку».

Звертає увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме судом не враховано при винесенні рішення відзив Державної казначейської служби України вхідний № 32551/23-Вх від 30.11.2023 р., що призвело до невірного викладення резолютивної частини рішення; проігноровано заяву Державної казначейської служби України про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду - вхідний № 34317/23-Вх від 07.12.2023 р., що призвело до порушення ст. 212 ЦПК України.

Апеляційний розгляд справи.

Судові повістки повідомлення про судове засідання направлялись Офісу Генерального прокурора, його уповноваженому представнику ОСОБА_2 в їх електронні кабінети та були доставлені 19.09.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а.с.142,143). В судове засідання апеляційного суду уповноважений представник Офісу Генерального прокурора не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник Херсонської обласної прокуратури Христюк В.В., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримала з підстав в ній викладених, просила скаргу задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 01.10.2024 року на адресу апеляційного суду направив заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, так як на сьогоднішній день він перебуває в зоні бойових дій і не має можливості ні особисто, ні через відеоконференцію приймати участь у розгляді справи. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення (а.с.170).

Представник позивача, адвокат Матвієнко Н.А. в судовому засіданні апеляційного суду заперечила проти задоволення апеляційних скарг, просила їх залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Державної Казначейської служби України Казимір М.М., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доводи, викладені в апеляційних скаргах підтримав.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги представника Херсонської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи.

Із матеріалів справи слідує, що 30.07.2014 р. слідчим ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчиком І.В. було внесено інформацію в ЄРДР за № 0000192 за фактом того, що працівники УДСНС України в Херсонській області здійснюють розповсюдження, збут наркотичних засобів з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_3 уклав договір про надання правової допомоги адвоката у кримінальному провадженні з адвокатом Матвієнко Н.А., за умовами якого адвокат приймає доручення на ведення кримінальної справи в органах досудового слідства прокуратури Херсонської області в інтересах ОСОБА_3 Номер кримінального провадження в договорі відсутній. Відповідно до п.4 договору гонорар, який сплачує клієнт адвокату визначається за домовленістю сторін. (а.с.98 т.1).

15.01.2015 р. слідчим ОВС СВ прокуратури Херсонської області Лазорчиком І.В. було внесено відомості в ЄРДР за № 0000006 за фактом незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів канабісу, масою 12,362 грама ОСОБА_3 05.09.2014 р. ОСОБА_7 , з правовою кваліфікацією ч.2 ст.307 КК України.

26.02.2015 р. до ЄРДР внесено відомості за № 0000048 за фактом того, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 збув ОСОБА_7 особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 3,239 грама, з правовою кваліфікацією ч.2 ст.307 КК України.

27.02.2015 р. постановою старшого прокурора відділу прокуратури Херсонської області Нікітіна В.В. вищезазначені кримінальні провадження були об`єднані з присвоєнням номера №0000192.

15 квітня 2015 року ОСОБА_3 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Матвієнко Н.А., за умовами якого адвокат прийняла доручення на ведення кримінальної справи в суді першої інстанції в інтересах ОСОБА_3 . Відомості щодо номера справи в договорі відсутні. Згідно п.4 договору, розмір гонорару, який сплачує клієнт адвокату, визначається за домовленістю сторін. (а.с.100 т.1).

В період з 15.08.2014 р. по 05.09.2015 р. відносно ОСОБА_3 проводилися негласні слідчі (розшукові) дії та контроль за вчинення злочину у формі оперативної закупки, проведення яких прокурором відділу прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. було доручено слідчому з ОВС СВ прокурору Херсонської області Лазорчику І.В.

15 серпня 2014 року слідчим суддею апеляційного суду Херсонської області Коровайком О.І. були постановлені ухвали про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_3

05.09.2015 р. прокурором відділу прокуратури Херсонської області радником юстиції Нікітіним В.В. була винесена постанова про здійснення контролю за вчиненням злочину, якою постановлено здійснити негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки стосовно ОСОБА_3

05.09.2014 р. за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем проживання його батьків за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено обшуки.

27.02.2015 р. слідчим в ОВС СВ прокуратури Херсонської області молодшим радником юстиції Лазорчиком І.В. повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України (а.с.43 т.1).

Цього ж дня - 27.02.2015 р. слідчий ОВС СВ прокуратури Херсонської області молодший радник юстиції Лазорчик І.В. звернувся з клопотанням до Комсомольського районного суду м. Херсона про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

06.03.2015 р. слідчим суддею Комсомольського районного суду м. Херсона клопотання задоволено, ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Під домашнім арештом позивач перебував до 20.11.2015 р.

31 березня 2015 року старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Херсонської області, радником юстиції Нікітиним В.В. у кримінальному провадженні № 0000192 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні про висунення обвинуваченому ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і направлено до суду (а.с.53-55 т.1).

10.04.2015 р. обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, надійшов до Скадовського районного суду Херсонської області.

19.11.2019 р. вироком Голопристанського районного суду Херсонської області в справі №663/820/15-к по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, визнано ОСОБА_3 невинуватим та виправдано за недоведеністю його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (а.с.65-70 т.1).

04.02.2020 р. ОСОБА_3 уклав договір про надання правової допомоги адвоката Матвієнко Н.А., відповідно до якого адвокат зобов`язалася здійснювати правову допомогу та захист у кримінальному провадженні на стадії судового слідства, а ОСОБА_3 зобов`язався виплатити адвокату гонорар за надані послуги. Інформації щодо кримінального провадження, у якому надається юридична допомога, договір не містить. Відповідно до п.7.1 договору сторони домовились, що гонорар адвоката визначається за домовленістю сторін (а.с.108 т.1).

04.02.2020 р. ухвалою Херсонського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, залишено без задоволення, вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2019 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, залишено без змін (а.с.71-74 т.1).

30.11.2020 р. ОСОБА_3 уклав договір про надання правничої допомоги адвоката Матвієнко Н.А., за умовами якого види правничої допомоги, що надаються адвокатом є представництво інтересів клієнта у Верховному суді по справі 663/820/15-к. За умова договору ОСОБА_3 сплачує адвокату гонорар за фактично надану правничу допомогу, виходячи із розрахунку 680,00 грн за кожну годину роботи адвоката в межах виконання доручення, а також компенсуються усі витрати за цим договором. (а.с.102 т.1).

06.12.2020 р. Верховний Суд ухвалу Херсонського апеляційного суду від 04.02.2020 р. залишив без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.75-80 т.1).

28.01.2022 р. ОСОБА_3 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Матвієнко Н.А., за умовами якого адвокат зобов`язалася надати оплатну правову допомогу, а саме: надання усних консультацій і роз`яснень з правових питань; складання адвокатських запитів, позовних заяв, заперечень та інших документів правового характеру, представництво інтересів клієнта у судах України за позовом про стягнення матеріальної і моральної шкоди. Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 28.01.2022 року гонорар адвоката сторонами визначено в розмірі 10000,00 грн (а.с.105 т.1).

12.10.2023 р. ОСОБА_8 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Матвієнко Н.А., відповідно до якого адвокат приймає доручення на ведення цивільної справи ОСОБА_3 в судах всіх інстанцій. Відповідно до п.4 договору гонорар адвоката складає 10000,00 грн. Відомості про номер справи, в межах якої надається правова допомога в договорі відсутні (а.с.138 т.1)

Також позивачем надано квитанції до прибуткового касового ордера: від 15.04.2015 року за якою прийнято від ОСОБА_3 за надання правової допомоги в суді першої інстанції 20000,00 грн; від 30.11.2020 року, за якою прийнято від ОСОБА_3 згідно договору про надання правової допомоги у Верховному суді 10000,00 грн; квитанцію № 569697 від 28.01.2022 року про оплату 10000,00 грн за складення позову, представництва в суді; квитанцію до прибуткового касового ордера №04 від 04.02.2020 року, відповідно до якої прийнято від ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги кошти в сумі 10000,00 грн

31 жовтня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою, в якій просив в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» стягнути з Державного бюджету України на свою користь моральну шкоду у розмірі 1780860,00 грн та 60000,00 грн матеріальної шкоди, а також судові витрати в сумі 10000,00 грн

Мотиви апеляційного суду та застосовані норми права.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України).

Згідно з ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено в ст. ст. 56, 62 Конституції України, Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон)

Частиною 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, що її завдав якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, зокрема, у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону, передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно з п. 1 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, наведених у ст. 1 цього Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

За положеннями ч. 3 ст. 13 Закону, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Таким чином, Законом встановлений мінімальний розмір моральної шкоди і такий розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Проте визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Подібні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), від 22 квітня 2019 року у справа № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), від 29 травня 2019 року у справі № 522/1021/16-ц (провадження № 14-136цс19), від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19), від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

З огляду на викладене, апеляційний суд в складі колегії суддів доходить висновку, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив із розміру мінімальної заробітної плати у розмірі 8000,00 грн, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Доводи апеляційних скарг про те, що для визначення розміру відшкодування моральної шкоди необхідно брати розрахункову величину у розмірі 1 600 грн є безпідставними, з огляду на те, що законодавчо визначено мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Такий розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

Разом з тим, колегія суддів частково не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 тривало з 30.07.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2014 року органом досудового розслідування розпочато кримінальне провадження № 000192 за фактом незаконного збуту працівниками ГУ ДСНС України в Херсонській області наркотичних засобів за ч.2 ст.307 КК України, а не стосовно ОСОБА_3 , повідомлення про підозру у вчиненні вказаного злочину було пред`явлено йому лише 27.02.2015 року.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Отже, особа перебуває під слідством чи судом з моменту пред`явлення їй обвинувачення у вчиненні злочину (повідомлено про підозру) до набрання законної сили судовим рішенням.

Таким чином, початком перебігу строку перебування ОСОБА_3 під слідством та судом є день оголошення йому повідомлення про підозру 27.02.2015 року і по 04.02.2020 року (набрання вироку законної сили), що складає 59 місяців і 8 днів, і таке тривале безпідставне притягнення позивача до кримінальної відповідальності призвело до душевних і психічних страждань, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідності часу та додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачеві незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції правильно врахував той факт, що коли ОСОБА_3 перебував в статусі підозрюваного у кримінальному правопорушенні, до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, під яким він находився з 06.03.2015 року по 20.11.2015 рік, тобто 8 місяців і 14 днів. Протягом усього цього часу позивач зазнавав негативних емоцій людини, змістом яких є тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Суд правильно зазначив, що позивач через значну тривалість досудового розслідування, перебування під домашнім арештом (суттю якого є обмеження у свободі пересування) та розгляду справи в суді був позбавлений нормального життя, оскільки був пов`язаний процесуальними обов`язками з`являтися до слідчого, а під час судового розгляду справи у судові засідання.

Вказані обставини у своїй сукупності на переконання апеляційного суду безумовно призвели до систематичного стресового стану позивача, необхідності тривалий час доводити свою невинуватість; а честь, гідність, та добрий імідж ОСОБА_3 , були підірвані.

Дійшовши правильних висновків щодо вказаних обставин справи, суд першої інстанції вважав, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди за кожен місяця слід виходити із розрахунку двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць перебування під слідством та судом на час розгляду справи, що дорівнює 16000,00 грн.

Таким чином, враховуючи розмір двох мінімальних заробітних плат -16000,00 грн станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції та період часу перебування позивача під слідством і судом 59 місяців і 8 днів, розмір моральної шкоди, який розраховується відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», становить 956800,00 грн (59,8 х 16000,00 грн). Колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 956800,00 грн є достатнім для компенсації позивачу негативних наслідків морального характеру та відповідає принципам розумності і справедливості.

Отже, розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції до стягнення з Державного бюджету України в сумі 1056000,00 грн підлягає зменшенню до 956800,00 грн, а рішення суду в цій частині - зміні.

Таким чином доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції невірно визначив період перебування позивача під слідством та судом, що призвело до неправильного визначення розміру відшкодування моральної шкоди знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Колегія суддів вважає прийнятними і доводи апеляційних скарг про те, що позивачем у даній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, хоча це є його процесуальним обов`язком, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійсність та необхідність адвокатських витрат за договорами про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, а саме, за договором про надання правової допомоги від 09.10.2014 року; від 15.04.2015 року; від 04.02.2020 року; від 30.11.2020 року. Матеріали справи не містять актів приймання-передачі юридичних послуг з інформацією щодо роботи, яка виконувалась адвокатом за укладеними договорами про надання правової допомоги,а із квитанцій наданих позивачем про сплату коштів неможливо встановити які послуги були оплачені позивачем.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу позивачу ОСОБА_3 у даній справі надавала адвокат Матвієнко Н.А. на підставі договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 28.01.2022 року, який підписано адвокатом Матвієнко Н.А. та ОСОБА_3 (а.с.105,106 т.1).

Статтею 1.1 договору визначено види правничої допомоги: надання усних консультацій і роз`яснень з правових питань; складання адвокатських запитів, позовних заяв, заперечень та інших документів правового характеру; представництво інтересів ОСОБА_3 у судах України за позовом про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до додатку №1 до договору гонорар адвоката за домовленістю сторін договору становить 10000,00 грн.

У позовній заяві ОСОБА_3 зазначив, що він має понести витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що адвокат Матвієнко Н.А. приймала участь в судових засіданнях 14.12.2023 року, 21.02.2024 року; 06.03.2024 року; 24.04.2024 року; 25.04.2024 року.

Отже, із урахуванням обставин цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру відшкодування судових витрат на правничу допомогу, зменшивши зазначену суму до 10000,00 грн

Крім того, зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів Державного бюджету є Держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 зазначено, що кошти на відшкодування моральної шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (п.61 постанови).

Суд першої інстанції викладеного не врахував та помилково зазначив у резолютивній частині рішення такий спосіб відшкодування шкоди як « шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку».

З огляду на викладене, словосполучення «шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку» підлягає виключенню з резолютивної частини рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог ніким із учасників справи не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Повний текст постанови складений 11.10.2024 року.

Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури, від імені якої діє представник ОСОБА_1 , та апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора, від імені якого діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2024 року змінити, зменшити суму стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 компенсації моральної шкоди до 956800,00 грн, суму витрат на юридичну допомогу до 10000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

Л.В. Пузанова