КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/6395/13-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1734/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва, постановлену в складі судді Жука М.В. в м. Київ 21 серпня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_3 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з даною заявою, просила визнати виконавчий лист № 756/6395/13-ц, виданий Оболонським районним судом м. Києва 28 жовтня 2021 року, за яким стягувачем є ТОВ «Брайт Інвестмент» в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1 687 095,30 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва 28 жовтня 2021 року було видано виконавчий лист № 756/6395/13-ц, за яким стягувачем є ТОВ «Брайт Інвестмент».

02 червня 2022 року ухвалою Господарського суду м. Києва відкрито провадження в справі № 910/824/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 квітня 2023 року було затверджено звіт про виконання плану реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , закрито провадження в справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів від 30 грудня 2022 року, звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, а саме визнано погашеними грошові вимоги кредиторів у справі № 910/824/22, вимоги конкурентних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами вважаються такими, що не підлягають виконанню.

Протягом встановленого для подання заяв кредиторів строку судом, ТОВ «Брайт Інвестмент» не було подано заяв з грошовими вимогами до ОСОБА_1 у справі № 910/824/22. Отже, у відповідності до п. 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду м. Києва виконавчий лист, за яким стягувачем є ТОВ «Брайт Інвестмент», визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Отже, Господарським судом м. Києва було встановлено підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у справі № 910/824/22, зокрема і виконавчий лист № 756/6395/13-ц, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 687 095,30 грн., стягувачем за яким є ТОВ «Брайт Інвестмент».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2023 року в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2023 року у справі № 756/6395/13-ц та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наводила зміст ст. 432 ЦПК України, правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 755/15479/14-ц, від 20 січня 2019 року в справі № 2-4671/11. Вказувала, що грошові вимоги кредиторів, які виникли до відкриття провадження в справі № 910/824/22 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , визнані господарським судом, та вимоги кредиторів, не заявлені протягом провадження у зазначеній справі, в силу норм спеціального закону - Кодексу України з процедур банкрутства в результаті закриття провадження в справі № 910/824/22 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПБ, є погашеними, відповідно виконавчі документи, видані на примусове стягнення заборгованості за цими вимогами, мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню.

Наголошувала, що скористалась своїм правом на проходження процедури відновлення неплатоспроможності та повністю звільнилася від боргів в порядку, встановленому КУзПБ. Наводила зміст ст. 1, 39, 45, 119, 113, 90, 129 КУзПБ, вказувала, що ТОВ «Брайт Інвестмент» було кредитором по відношенню до ОСОБА_1 з грошовими вимогами в сумі 1 687 095,30 грн., які виникли до порушення провадження в справі № 910/824/22 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Норми КУзПБ не передбачають наявність обов`язку ОСОБА_1 особисто повідомляти конкурсних кредиторів про відкриття провадження в справі у справі про її неплатоспроможність, оскільки таке повідомлення передбачене нормами КУзПБ шляхом публікації відповідного оголошення на публічному веб-сайті Верховного Суду. При цьому ТОВ «Брайт Інвестмент» не скористалось правом на заявлення грошових вимог до ОСОБА_1 у справі № 910/824/22.

Зазначена у виконавчому листі заборгованість не відноситься до жодної з категорій зобов`язань, визначених ч. 2 ст. 134 КУзПБ, відповідно, вважається погашеною. Оскільки в КУзПБ не передбачена конкретизація судом всіх виконавчих документів, борги по яким будуть погашені, суд в ухвалі про закриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначає, що погашенню підлягають вимоги конкурентних кредиторів, які не були заявлені у справі, або були відхилені за рішенням суду.

Отже, кредиторські вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» за виконавчим листом № 756/6395/13-ц не були заявлені відповідно до КУзПБ та були погашені за результатами розгляду справи № 910/824/22, після чого у ОСОБА_1 об`єктивно відсутній обов`язок перед ТОВ «Брайт Інвестмент» за виконавчим листом в частині солідарного стягнення з неї заборгованості.

Відтак, судом першої інстанції не було враховано проходження нею процедури неплатоспроможності та пріоритетність застосування норм КУзПБ, які є спеціальними.

Наводила правові висновки Верховного Суду в постанові від 05 жовтня 2022 року в справі № 921/39/21, в якій зазначено, що з уведенням КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який є застосовним щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, та є відмінним за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства фізичних осіб, та правові висновки Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2023 року в справі № 904/4700/19, в якій зазначено, що боржник перебуває в особливому правовому режимі з моменту порушення (відкриття) щодо боржника справи про банкрутство та пріоритет спеціальних норм законодавства про банкрутство у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року в справі № 756/6395/13-ц заявником не виконано, а господарський суд, закриваючи провадження в справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів, не вирішував питання щодо погашення її боргу за цим судовим рішенням, тому суд не має правових підстав для висновку про припинення зобов`язання ОСОБА_1 за цим рішенням суду.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року в справі № 756/6395/13-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2015 року, позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 1 687 095,30 грн. та судовий збір в розмірі 1357 грн. з кожного відповідача (а. с. 21 - 22, 23 - 25), всього 1 688 452,30 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року в справі № 756/6395/13-ц за заявою ТОВ «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи ПАТ «Комерційний банк «Надра», ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про видачу дубліката виконавчого документу, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення заяву задоволено, замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент» у цивільній справі №756/6395/13-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Видано дублікат виконавчих листів №756/6395/13-ц у цивільній справі щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» у розмірі 1 687 095,30 грн. та судових витрат в розмірі 1357 грн. з кожного відповідача. Поновлено строк пред`явлення виконавчих листів на виконання по цивільній справі №756/6395/13-ц (а. с. 43 - 47).

Даною ухвалою також встановлено, що згідно договору про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank_01 від 30 вересня 2020 року за кредитним договором №148/П/84/2008-980 від 03 вересня 2008 року ТОВ «Брайт Інвестмент» набув статусу нового кредитора, а також, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на сайті: asvpweb.minjust.gov.ua, за параметрами пошуку за прізвищем ім`ям та по батькові боржників ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 - відкриті виконавчі провадження відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 .

Зі змісту ухвали Господарського суду м. Києва від 02 червня 2022 року в справі № 910/824/22 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність, якою відкрито провадження в даній справі, оприлюдненої в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/104643651, вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись з даною заявою, зазначала, що у неї відсутні фінансові можливості погашати вимоги в 1 688 453,30 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 квітня 2023 року в справі № 910/824/22 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність затверджено звіт про виконання плану реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 910/824/22, закрито провадження у справі № 910/824/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), у зв`язку із виконанням боржником плану реструктуризації боргів від 30 грудня 2022 року, звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, а саме - визнано погашеними грошові вимоги кредиторів у справі № 910/824/22, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; дію мораторію припинено (а. с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню як повністю, так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного, так і часткового визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 та від 30 жовтня 2019 року у справі справа № 686/5252/17.

Згідно преамбули Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ), Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Положеннями ст. 1 КУзПБ визначено, що боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав,

грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви;

кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно п. 1 ч. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 6 ст. 119 КУзПБ з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі відновлення платоспроможності боржника або погашення всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів.

Згідно ч. 4 ст. 90 КУзПБ у випадках, передбачених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Частиною 4 ст. 129 КУзПБ передбачено, що у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів.

Порядок звільнення від боргів врегульовано ст. 134 КУзПБ, згідно якої господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник ОСОБА_1 посилалася на матеріально-правові підстави, а саме встановлення підстав для визнання виконавчих листів такими, що підлягають виконанню, ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 квітня 2023 року в справі № 910/824/22.

Разом із тим, п. 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду м. Києва від 11 квітня 2023 року в справі № 910/824/22 за заявою ОСОБА_1 зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, питання визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, вже вирішене безпосередньо в ухвалі Господарського суду м. Києва від 11 квітня 2023 року в справі № 910/824/22, а відтак не підлягає повторному вирішенню в порядку ст. 432 ЦПК України.

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 712/3686/15-ц (провадження № 61-5164св23), в якій зазначено таке: «Відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Встановивши, що в ухвалі господарського суду Черкаської області від 05 травня 2022 року у справі № 925/531/20 зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ця ухвала є правовою підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у строки, визначені частиною другою цієї статті.

Урахувавши, що матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_3 не містять доказів його закінчення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги у частині зобов`язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, належним способом захисту права боржника - фізичної особи, який скористався своїм правом на проходження процедури відновлення платоспроможності, передбаченої КУзПБ, виконав план реструктуризації та звільнився від боргів в порядку, встановленому його нормами, є звернення до державного або приватного виконавця, на виконанні якого перебуває відповідний виконавчий лист, із заявою про закінчення виконавчого провадження.

Також апеляційний суд враховує, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року в справі № 756/6395/13-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька М.М., заінтересована особа: ТОВ «Брайт Інвестмент», яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/114640342, скаргу задоволено, визнано протиправною відмову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька М.М. від 29 травня 2023 року № 1934 у закінченні виконавчого провадження № НОМЕР_2 стосовно ОСОБА_1 , зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька М.М. закінчити виконавче провадження № НОМЕР_2 стосовно ОСОБА_1 .

Крім того, згідно відкритих даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, стан виконавчих проваджень ВП НОМЕР_2 та ВП 67764327, відкритих 03 грудня 2021 року, які перебували на виконанні приватного виконавця Солонька М.М., в яких боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем - ТОВ «Брайт Інвестмент», є завершеним.

Наведене дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 вже використала належний спосіб захисту своїх прав як боржника у виконавчому провадженні, який було задоволено судом ухвалою від 30 жовтня 2023 року та фактично виконано приватним виконавцем.

Виходячи із вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильних в цілому висновків про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, разом із тим, виходив із помилкових мотивів щодо такої відмови, які здійснені в зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, що господарський суд в ухвалі від 11 квітня 2023 року не вирішував питання щодо погашення боргу ОСОБА_1 саме за судовим рішенням в справі № 756/6395/13-ц, що не узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 90 КУзПБ.

Крім того, у суду першої інстанції не було підстав для врахування правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року в справі № 755/6665/15-ц про те, що ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

У наведеній постанові Верховний Суд не вирішував питання щодо правильності розгляду по суті будь-чиєї заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а лише щодо порядку касаційного оскарження судових рішень щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, тобто процесуальні питання.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині мотивації постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни ухвали та викладення мотивувальної частини ухвали в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвала суду є законною, обґрунтованою і не підлягає скасуванню із підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 18 січня 2024 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.