Справа № 766/8646/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Міщука О.О.

розглянувши у порядку спрощено позовного провадження в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-кредитний Супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-кредитний Супермаркет» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 58 183,96 грн.

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, в обгрунтування своїх вимог вказав, що 05.01.2022 року між ТОВ «Фінансово-кредитний Супермаркет» та ОСОБА_1 укладено Договір № 6226231 про надання кредиту, на підставі якого ТОВ «Фінансово-кредитний Супермаркет» надало відповідачці грошові кошти в сумі 31 000 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунок відповідача. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу кошти, у той же час відповідач зобов`язання належним чином не виконала внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.05.2024 року становить: 58183 грн. 96 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить 11471 грн. 92 коп.; заборгованість по відсотках становить 13232 грн. 04 коп.; заборгованість по комісії становить 33480 грн. 00 коп.

Ухвалою від 21.06.2024 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що на час дії воєнного стану законодавством України не передбачено у випадку прострочення зобов`язань за кредитом нарахування штрафних санкцій, зокрема, штрафів, пені та інших платежів, які вказані в кредитному договорі. Крім цього, зазначила, що до початку пономасштабного вторгнення РФ на території України вона сплатила перший платіж, після чого втратила .роботу. Проте станом на 05.07.2024 року позивачка сплатила 22,528 грн. Просила відмовити в задоволенні позову та зазначила, що згодна сплачувати кредит та тіло щомісячно.

Представник позивача подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких вказав, що позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі борг за кредитом з нарахованими відсотками за фактичний час його використання, та можливими штрафними санкціями в терміни, визначені договором. При підписанні кредитного договору відповідач погодилась з усіма умовами даного договору і зобов`язалась його виконувати. Сторони узгодили всі істотні умови договору повернення кредиту, при цьому відповідач не виконала належним чином покладені на неї зобов`язання.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05.01.2022 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 укладено Договір № 6226231 про надання кредиту, на підставі якого ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» надало відповідачці грошові кошти в сумі 31000 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі.

Відповідач зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору.

Пунктом 2.5. Кредитного договору передбачено, що позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1. Договору кредиту.

Відповідно до пункту 4.1. Договору в разі порушення умов та/або невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим договором, винна Сторона відшкодовує потерпілій Стороні усі завдані у зв`язку з цим збитки, зокрема, витрати понесені стороною та не отримані Стороною доходи, які б вона одержала, якби зобов`язання були виконані належним чином. Розмір збитків від інфляційних процесів обчислюється виходячи з індексу інфляції на момент пред`явлення своїх вимог.

Пунктом 4.7. Кредитного договору сторони надійшли згоди, що відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України Позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов`язань по поверненню Кредитодавцю сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, зобов`язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу.

Згідно пункту 4.9. Кредитного договору позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення Кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за Договором сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 гривень за перший прострочений платіж, та 500,00 гривень за кожний наступний прострочений платіж.

05.01.2020 року ТОВ «Фінансово - кредитний Супермаркет» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти за кредитним договором № 6226231 від 05.01.2022 року в розмірі 30070 грн що підтверджується копією платіжної інструкції № 1269 від 05.01.2022 року.

У зв`язку з порушенням умов договору заборгованість відповідача станом на 01.05.2024 року становить: 58183 грн. 96 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 11471 грн. 92 коп.; заборгованість по відсотках - 13232 грн. 04 коп.; заборгованість по комісії - 33480 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини першоїстатті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Абзац другий частини другої статті 639ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертастатті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостоюстатті 11Закону України «Про електронну комерцію`відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цьогоЗакону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11Закону України «Про електроннукомерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначалося вище з матеріалів справи вбачаться, що відповідач уклала із первісним кредитором відповідний кредитний договір, який підписаний кваліфікованим електронним підписом.

Відповідач у своєму відзиві не заперечувала ту обставину, що вона укладала вказаний кредитний договір та отримала грошові кошти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. ,

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що договором про фінансовий кредит №6226231 передбачено, що відповідач зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору та те, що позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1. Договору кредиту, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що грунтуються на нормах закону.

Що стосується посилання відповідачки на ту обставину, що з 24.03.2022 року заборонено нараховувати штрафні санкції, зокрема, штрафи, пеню та інші платежі, суд виходить з наступного.

Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, нормами законодавства не передбачено зупинення стягнення на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні заборгованості за комісією.При цьому, штрафні санкції, зокрема, пеня та інші платежі не нараховувались ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» за порушення виконання умов кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 205, 207, 526, 527,530,543,554, 553, 610, 612, 625, 627, 1048, 1050, 1054, ЦК України, керуючись ст. ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263, 354 ЦПК, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-кредитний Супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова-кредитний Супермаркет» заборгованість за кредитним договором №6226231 від 05.01.2022 року в сумі 58183 (п`ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят три) грн. 96 коп, а також 3028 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальності «Фінансова-кредитний Супермаркет» (місце знаходження: м.Київ, вул.Лейпцизька, 16 ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя: Т.І. Рядча