Номер провадження: 22-ц/813/1744/24
Справа № 947/8898/23
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Сегеди С.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №947/8898/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області, апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2023 року у складі судді Коваленко О.Б., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 20 березня 2023 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що відносно нього інспектором СПОН ВП Одеського районного управління поліції №1 Головного Управління Національної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Воронцовою А.Р. складений Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №543107 від 28 листопада 2022 року за частиною 1 статті 173-2 КУпАП. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року у справі №947/28800/22 провадження про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що співробітники поліції чітко усвідомлювали те, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, проте з метою підвищення показників в роботі склали на нього адміністративний протокол, чим перевищили свої службові повноваження. Складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення завдано переживань, викликало емоційне напруження.

За нормами пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше).

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті, відповідно до яких шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Позивач зазначив, що підставами для задоволення позову є: 1)притягнення до адміністративної відповідальності, справа в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення; 2)закриття справи про адміністративне правопорушення; 3)незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження, складання протоколу про адміністративне правопорушення, отримання пояснень, складення термінового забороненого припису стосовно кривдника; 4)знаходження позивача під судом. Відповідач звинуватив його у скоєнні адміністративного правопорушення, яке він не вчиняв, змусив його як добровольця Збройних Сил України страждати, нервувати та відчувати біль.

Позивач ОСОБА_1 просив:

визнати дії інспектора СПОН ВП Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Воронцової А.Р. незаконними, такими, що порушують особисті немайнові права у незаконному складанні відносно ОСОБА_1 28 листопада 2022 року адміністративного протоколу серія ВАВ №543107;

стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000,00 грн. (а.с.1-11).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2023 року відкрито провадження у справі (а.с.22).

Відповідач Головне управління Національної поліції в Одеській області позов не визнав, зазначив про наявність підстав для закриття провадження у справі. Предметом спору у даній справі є, зокрема, визнання протиправними дій працівника поліції в частині складення відносно особи протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Інспектор СПОН ВП Одеського районного управління поліції №1, дії якого просить визнати протиправними позивач, є посадовою особою Головного управління Національної поліції в Одеській області, яке є суб`єктом владних повноважень. Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються оскарження дій посадової особи суб`єкта владних повноважень (інспектора поліції) в частині складення адміністративного протоколу, з посиланням на начебто зловживання владою та перевищення службових повноважень. Такі вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства в тому числі й з урахуванням заявленої позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди. Справа розгляду в порядку цивільного судочинства не підлягає (а.с.26-29).

Відповідач Державна казначейська служба України позов не визнала, зазначивши, що позивач ОСОБА_1 ототожнює Казначейство з державою Україна, Державним бюджетом України та з особою, яка спричинила шкоду. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що Казначейство повинно нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб інших органів державної влади або уособлювати Державу або Державний бюджет. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників на підставі рішення суду в установленому законодавством України порядку. Державу представляють відповідні державні органи в межах їх компетенції через свого представника. Держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах. Представляє державу в суді орган, діями якого завдано шкоду. Відповідачем є держава, а не Казначейство чи його територіальний орган. У даній справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, таким органом є Головне управління Національної поліції в Одеській області, а не Казначейство. Крім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода відшкодовується у разі завдання шкоди незаконним застосуванням адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації, незаконного накладення штрафу. Постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрито, як наслідок, до ОСОБА_1 адміністративне стягнення не застосовувалось (ас.33-38).

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив (а.с.45-48).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року відмовлено у задоволення заяви Головного управління Національно поліції в Одеській області про закриття провадження у справі (а.с.50).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2023 року позов задоволено частково; визнано дії інспектора СПОН ВП Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області Воронцової А.Р. щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №543107 від 28 листопада 2022 року незаконними; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., в іншій частині вимог відмовлено (а.с.58-60).

Висновок суду мотивовано тим, що постановою суду провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 247 КУпАП. Відповідно до вимог частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені у справі про адміністративне правопорушення не підлягають доказуванню у цивільній справі. Дії інспектора призвели до завдання позивачу моральної шкоди, яка виразилась у моральних (душевних) стражданнях, що були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності у своїх діях правопорушення з метою захисту свого порушеного права, а тому наявні підстави для відшкодування завданої моральної шкоди відповідно до вимог статей 23, 1174 ЦК України, пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення суду.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.62-67).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Обов`язок доказування наявності шкоди та обґрунтування її розміру покладено на позивача. Жодна з ознак моральної шкоди, що визначені частиною 2 статті 23 ЦК України, доказами не підтверджена. Вплив дій/бездіяльності ГУ НП в Одеській області як заподіювача шкоди на життєвий уклад та стан здоров`я позивача не доведений. При відшкодуванні шкоди суд безпідставно одночасно послався як на пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», так і на статті 1174 ЦК України. При встановленні судом дійсного спричинення шкоди позивачу стягнення завданої шкоди має проводитись не з Державного бюджету України, а за рахунок винних органів як розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, рахунки яких відкриті в територіальному органі Державної казначейської служби України (безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджетних установ).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення суду.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Одеській області просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.84-92).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Головне управління Національної поліції в Одеській області є суб`єктом владних повноважень, в тому числі і його посадові особи, які виконують функції поліції. Заявлені позивачем вимоги, які стосуються оскарження дій посадової особи суб`єкта владних повноважень (інспектора поліції Воронцової А.Р.) в частині складення адміністративного протоколу з підстав начебто зловживання владою та перевищення службових повноважень не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Проте, суд першої інстанції безпідставно не закрив провадження у справі. За наданою структурним підрозділом ГУНП в Одеській області інформацією до ОРУП №1 за ЄО №24914 від 28 листопада 2022 року надійшло звернення ОСОБА_2 (постраждала особа), яка просила вжити заходи до ОСОБА_1 , який 28 листопада 2022 року о 21:00 годині вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображав, погрожував, виражався нецензурною лайкою, чим була завдана шкода психічному здоров`ю заявника; свідком даної події була неповнолітня дитина ОСОБА_3 , 2010 року. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №543107 від 28 листопада 2022 року за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, який направлено до суду для розгляду та прийняття рішення. Також винесено ТЗП серії АА №229803 від 28 листопада 2022 року протягом 3 діб на зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборони на вхід та перебування в місцях проживання (перебування) потерпілої особи. Під час бесіди з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було встановлено, що останні ведуть спільний побут, разом мешкають та розподіляють домашні обов`язки. Крім того, було підтверджено факт погроз і принижень у присутності дитини ОСОБА_1 та перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Жодних протиправних дій з боку посадових осіб, зокрема, інспектора поліції ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 вчинено не було, моральних страждань не заподіяно. Рішення про стягнення на відшкодування моральної шкоди може мати місце лише за умови наявності рішення, яким дії суб`єктів владних повноважень визнані протиправними. Закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення не свідчить про те, що дії працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, автоматично визнаються незаконними та протиправними. При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви, а позивач надати докази, що підлягають дослідженню в судовому засіданні. Позивачем факт заподіяння моральної шкоди у заявленому ним розмірі не підтверджено, обставини завдання шкоди не доведено, причинно-наслідковий зв`язок між моральною шкодою та діями заподіювача, незаконність яких не визнана, не встановлено. Дії, рішення або бездіяльність посадових осіб уважаються правомірними, поки не встановлено протилежного у визначеного чинним законодавством порядку.

В апеляційних скаргах не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 заперечення щодо змісту та вимог апеляційної скарги обґрунтував не наданням відповідачем доказів, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП. Моральну шкоду заподіяно моральними стражданнями та переживаннями, відповідач призив його. Відповідач оскарженням судового рішення намагається ухилитися від відповідальності за порушення його прав (а.с.151-155).

У відзиві на апеляційну скаргу Державної казначейської служби України Головне управління Національної поліції в Одеській області підтримано зміст і вимоги апеляційної скарги (а.с.115-119).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Державної казначейської служби України та апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Одеській області, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

За інформацією структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОРУП №1 за ЄО №24914 від 28 листопада 2022 року надійшло звернення ОСОБА_2 як постраждалої особи про вжиття заходів до ОСОБА_1 , який вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно ображав, погрожував, виражався нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю заявника; свідком події була дитина ОСОБА_3 , 2010 року народження.

У відношенні ОСОБА_1 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №543107 від 28 листопада 2022 року за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, який із зібраними матеріалами направлено до Київського районного суду м. Одеси для розгляду та прийняття рішення. Крім того, у відношенні ОСОБА_1 винесено Тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №229803 від 28 листопада 2022 року на зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи та на заборону на вхід та перебування в місцях проживання (перебування) постраждалої особи; терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 3 доби (а.с.12-13).

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року у справі №947/28800/22 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (а.с.14-16).

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не складає сім`ю з ОСОБА_1 , вони спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків. Матеріали справи не доводять факт наявності ознак правопорушення, пов`язаного із сімейним насильством, з огляду на що склад правопорушення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП відсутній.

20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимоги до Головного управління Національної поліції в Одеській області та до Державної казначейської служби України як до відповідачів про визнання дій інспектора поліції Воронцової А.Р. при складанні Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №543107 від 28 листопада 2022 року незаконними, такими, що порушують особисті немайнові права, та про стягнення з Державної казначейської служби України списанням у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди 30000,00 грн.

Рішення про часткове задоволення позовних вимог суд обґрунтував статтями 23, 1174 ЦК України, пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на спірні правовідносини не поширюються з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляду арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.1); право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2); порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7).

Згідно пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в випадках, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 вказаного Закону у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Згідно статті 4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених, зокрема, пунктом 5 статті 3 Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч.1); відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч.5) ; моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.6).

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року у справі №947/28800/22 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Отже, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляду арешту чи виправних робіт не відбулося, як наслідок, положеннями частини 1 статті 1176 ЦК України, які відсилають до вищевказаного спеціального Закону, даний випадок не охоплюється, тому факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення по пункту 1 частини 1 статті 247 ЦПК України не надає права на відшкодування моральної шкоди по пункту 4 частини 1 статті 2 вищевказаного Закону.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, яка відсилає до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 статті 1176 ЦК України, які передбачають відшкодування шкоди на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Згідно правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження №19000сво18), здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди здійснюється незалежно від вини та провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення накладеного штрафу тощо.

Судова практика підтверджує застосування вказаного правого висновку у справах про відшкодування шкоди у разі закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (постанови Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20, від 26 серпня 2020 року №544/964/18, від 01 липня 2020 року у справі №347/1977/17, від 05 лютого 2020 року №640/16169/17 тощо).

Отже, закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення провадження у справі №947/28800/22 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, вказує на незаконні дії посадових осіб поліції, які ініціювали складення Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №543107 від 28 листопада 2022 року. При цьому визнання окремим судовим рішенням незаконними дій посадових осіб поліції (в даному випадку щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення) не вимагається.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23).

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої (п.2 ч.2 ст.23).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), при визначенні розміру відшкодування слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності; розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 шкода спричинена складанням у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення, що був переданий до суду для прийняття рішення. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не був підданий стягненню (штрафу, громадським роботам, адміністративному арешту), так як суд встановив відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з вчиненням домашнього насильства.

Отже, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розмір компенсації за спричинену ОСОБА_1 шкоду має складати 3000,00 грн., що буде справедливою сатисфакцією потерпілому за прийняття поліцією рішення про складання у відношенні нього протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Зазначений розмір відшкодування цілком відповідатиме характеру спричиненої шкоди, глибині душевних страждань позивача та наслідкам, які для нього настали.

Учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна (ч.1 ст.2 ЦК України).

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі; боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України).

Держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч.1 ст.170 ЦК України).

Відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави Україна, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц).

Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц).

Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц).

Отже, належним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є держава в особі Головного управління Національної поліції в Одеській області як органу порушника прав позивача; Державна казначейська служба України не є порушником прав позивача, а відтак, і належним відповідачем; моральна шкода підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з держави за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Справа в провадженні суду першої інстанції з березня 2023 року, суду апеляційної інстанції з липня 2023 року, призначалась до розгляду на 14 березня 2024 року, 26 вересня 2024 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…», повідомленням у додатку «Viber»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 26 вересня 2024 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з держави за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.М.Сегеда

Є.С.Сєвєрова