Справа № 355/716/24
Провадження № 2/355/571/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

секретаря судового засідання Ющенко Л.А.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до відповідача - Баришівської селищної ради Броварського району Київської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 .

При житті 17.05.1988 року ОСОБА_2 склав заповідальне розпорядження згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті в тому числі житловий будинок, що знаходиться в с. Пасічна, Броварського (бувшого Баришівського) району Київської області заповів позивачу по справі - ОСОБА_1 .

Після смерті діда ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входить будинок садибного типу (житловий будинок) з господарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією виписки з погосподарської книги, копією рішення №135.16 від 26 листопада 1999 року, копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02 грудня 1999 року.

Після смерті діда ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину фактичними діями шляхом спільної реєстрації разом за спадкодавцем за однією адресою та доглядом за спадковим будинком. Нещодавно позивач звернулася до Баришівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Баришівською державною нотаріальною конторою за заявою позивача була відкрита спадкова справа № 10/2024 заведена до майна ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак в нотаріальній конторі позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок садибного типу (житловий будинок) з господарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_1 , який залишився після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

В зв`язку з такими обставинами в нотаріальній конторі позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 не встиг зареєструвати право власності на належний йому житловий будинок збудований ним в 1964 році в зв`язку з тим, що ніколи не мав наміру його відчужувати.

В зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.04.2024 року р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Проведення підготовчого засідання призначено на 22.05.2024р.

22.05.2024 р. на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача - Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області - щодо визнання позову та розгляду справи у відсутність представника відповідача.

22.05.2024 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_4 - щодо розгляду справи у відсутність позивача та його представника.

06.05.2024 року на адресу суду надійшла від Баришівської державної нотаріальної контори копія спадкової справи №10/2024 заведена до майна ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання

відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.03.1994 р. (а.с. 7).

Зі змісту заповіту складеного від імені ОСОБА_2 17.05.1988 року, вбачається, що ОСОБА_2 за життя все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті в тому числі житловий будинок, що знаходиться в с. Пасічна, Броварського (бувшого Баришівського) району Київської області заповів позивачу - ОСОБА_1 (а.с. 15).

Зі змісту копії довідки з по господарської книги вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить - ОСОБА_2 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1999 року житловий будинок АДРЕСА_1 належить - ОСОБА_2 (а.с. 18).

Відповідно до довідки виданої Баришівським БТІ №72 від 07.03.2024 р. право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. _19).

Листом державного нотаріуса Баришівського державної нотаріальної контори Малиновської Н.В. № 321/02-14 від 28.03.2024р., було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.27).

Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини другої статті 16ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Так згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У постанові у справі № 363/4852/17ВС вказав, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Відповідно до листа вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 - громадяни, якізбудувалижитловібудинки до 5 серпня 1992 року, могли за умовиприйняттяїх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Пунктом 23 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №7від 30травня 2008 року «Просудову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК).

У ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) міститься важливе положення: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо спадкоємець подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо а час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що прийняте спадкове майно визнається власністю спадкоємця з часом відкриття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 : Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, яке полягає у необхідності встановлення фактичної обставини і надання їй правового значення у зв`язку з невідповідністю право встановлюваних документів.

Пунктом 23 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №7від 30травня 2008 року «Просудову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, позивач не ставить питання про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду з вищевказаним позовом.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 76, 81, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків - НОМЕР_2 , право власності на будинок садибного типу (житловий будинок) з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 50,6 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева