Справа № 474/1444/23
Провадження № 2/474/46/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25.09.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

представниці позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

встановив:

01.11.2023р. ОСОБА_4 (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в сумі 15 351 грн. 50 коп. одноразово та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Позов обґрунтований тим, що 01.01.2023р. до відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення, що 01.01.2023р. біля 19 год. по вул. Героїв Врадіївщини смт Врадіївка біля домоволодіння № 57 сталося зіткнення автомобіля Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем ВАЗ, 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , в результаті чого пасажири автомобіля ВАЗ 21122 отримали тілесні ушкодження та вказаний автомобіль було суттєво пошкоджено.

У подальшому було встановлено, що пасажири автомобіля ВАЗ 21122 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у зв`язку з чим 08.02.2023р. слідчою СВ відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області Назаренко В.Ю. була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Висновком судово-медичного експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради ОСОБА_7 № 2 від 24.01.2023р. підтверджено факт наявності у позивачки легких тілесних ушкоджень, а саме синця лобу та садна правої кістки.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Вказаною постановою встановлено, що 01.01.2023р., близько 19 год. 15 хв., по вул. Г. Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виконуючи маневр повороту праворуч, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, після чого здійснив не контрольований рух повертанням на попередню смугу руху, по якій водій рухався раніше, де здійснив зіткнення правою передньою частиною свого автомобіля з боковою правою передньою частиною автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. б п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 10.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить результат токсикологічного дослідження № 47 від 09.01.2023р., 2,40 % проміле алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини підтверджені і постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.08.2023р., яка набрала законної сили.

У зв`язку з вказаною ДТП позивачці було ушкоджено здоров`я через що вона знаходилася на лікуванні та періодично лікується у даний час. Діями винуватця ДТП їй спричинена матеріальна та моральна шкода, яка полягає у наступному.

Так, 01.01.2023 вона була доставлена до КНП Кривоозерська багатопрофільна лікарня Кривоозерської селищної ради каретою невідкладної допомоги разом з іншою потерпілою ОСОБА_6 . У вказаному закладі позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні з 01.01.2023р. по 06.01.2023р. з діагнозом гематоми лоба та струсу головного мозку.

Через сильний удар головою потерпіла постійно приймала знеболюючі, гемастатики, проводилася рентгенографія голови. Під час вказаного лікування та перебування у закладі медичні препарати купувалися за кошти сім`ї, у вказаний медичний заклад їздили на транспортному засобі батька позивачки ОСОБА_8 . Витрати на пальне складають 6 052 грн. 00 коп.

06.01.2023р. після виписки з лікарні позивачці було рекомендовано подальше лікування та нагляд невропатолога.

Також позивачці під час ДТП було пошкоджено верхній одяг - нову жіночу куртку сірого кольору, через що вона була змушена придбати іншу зимову куртку. Вартість пошкодженої куртки - 3 000 грн. 00 коп.

Пошкодження при ДТП зазнав і мобільний телефон - розбився смартфон Samsung Galaxy A30S який їй напередодні подарували батьки на новий рік. Його вартість складає 5 999 грн. 00 коп.

Посилаючись на ст.ст. 22, 1187, 1192 ЦК України, які регулюють питання відшкодування шкоди, в тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки, позивачка вказує, що розмір матеріальної шкоди становить 15 351 грн. 50 коп.

Також позивачка вказує, що їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у сильному фізичному болі через побиту голову, лобну частину, забиття кісток, стрес та душевні страждання, моральні переживання через естетичний вигляд її обличчя, неможливість повноцінно харчуватися, що вплинуло на порушення нормальних життєвих зв`язків в особистому та сімейному житті, неможливість повноцінно працювати. Негативні зміни у житті позивачки вплинули на її щоденний здоровий розклад життя у молодому віці, порушився сон, не могла нормально говорити та спілкуватися з рідними, друзями, святкувати новорічні свята у родинному колі. Через ДТП не може спокійно їхати в будь-якому транспортному засобі, бо це викликає стрес та переживання. Вона ж часто, за кожним викликом органів досудового розслідування та суду їздила за власний рахунок для проведення слідчих та судових дій. Викликає в неї обурення та негативні переживання і поведінка відповідача після ДТП, який навіть не вибачився та намагався уникнути відповідальності. Обставини трагедії сильно вплинули на емоційний стан позивачки, так як вона бачила удар щодо потерпілої ОСОБА_9 , її вибиті зуби, понівечені губи, кров на обличчі, одягу, чув її плач, а тому є потреба в униканні аналогічних обставин, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей, психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, емоційну напругу, почуття образи, наявність потреби у постійній юридичній консультації.

Наслідки ДТП потягли нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Також позивачці, як вона стверджує, змінилося її фінансове становище у бік вимушеного зростання витрат ліки, обстеження, поїздки, і це все одночасно з неможливістю навчатися, працювати, втратою налагоджених зв`язків з що призвело до необхідності позичати грошові кошти у знайомих, адже через витрати на поїздки до медичного закладу, лікування, на правову допомогу у цьому провадженні та розгляді трьох адміністративних протоколів у судах першої та апеляційної інстанції не вистачало грошей на повсякденні речі. Їй прийшлося відкладати свої особисті кошти на покупку іншої куртки та мобільного телефону. Тривалий розгляд справ і переживання внаслідок незавершеності конфліктної ситуації призвели до постійних допитів позивачки як потерпілої, фіксованості на негативних спогадах, приниження честі та гідності, засмучення від власного безсилля перед несправедливістю.

Відповідач будь-яких коштів не надавав, та добровільно відмовився відшкодовувати кошти, допомагати позивачці у лікуванні.

З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022р. у справі № 477/874/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021р. у справі № 180/1735/16-ц, позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку визначила у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

08.12.2023р. ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема вказував, що згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму ВС Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992р. № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. По даному факту ДТП ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області було відкрито кримінальне провадження яке внесено до ЄРДР 02.01.2023р. за № 0000001 за ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2023р. вбачається, що 01.01.2023р. близько 19.00год. по АДРЕСА_1 відбулося зіткнення автомобіля Toyota Land Cruiser реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 безпосередньо на проїжджій частині по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Про що свідчить наявність осипу битого автомобільного скла на проїжджій частині дороги по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Тобто водій ОСОБА_5 не справився з керуванням свого автомобіля, в порушення вимог п. 11.4 ПДР України виїхав на зустрічну полосу в результаті чого відбулося зіткнення зазначених автомобілів по вині водія ОСОБА_5 . По результатам проведення досудового розслідування кримінальне провадження № 0000001 закрито на підставі постанови слідчого ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 08.02.2023р. в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України. Відповідно при даних обставинах відповідач вважає, що в його діях як водія автомобіля Toуota Lang Cruiser відсутній склад правопорушення в результаті чого трапилося ДТП відповідно і відсутня вина в скоєнні зазначеного ДТП оскільки він приписи ПДР України не порушував, здійснював керування свого автомобіля по праві стороні дороги по ходу руху автомобіля в напрямку центра смт Врадіївка. Вказував, що при зверненні позивачки до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в результаті ДТП не має посилання на висновок експерта по результатам проведення транспортно-трасологічної експертизи на підставі чого фахово, експертом було б встановлено сліди транспортних засобів на місці ДТП (місце зіткнення) та механізм виникнення цих слідів. Посилання позивача на ухвалу суду від 20.06.2023р. по справі № 474/193/23, то відповідача було визнано винним лише за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ст. 124 КУпАП його винним визнано не було, та провадження за цією статтею було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, та всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи. Таким чином відповідач вважає, що обставини викладені у позовній заяві є необґрунтованими, не підтверджені доказами та не свідчать про наявність у його діях вини в результаті чого трапилося ДТП.

Позивачка в судове засідання, призначене на 25.09.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас, 05.06.2024р. звернулася на адресу суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримує. При цьому позивачка була допитана як свідок в судовому засіданні 24.04.2024р. та її показання не відрізняються від обставин зазначених у позовній заяві.

Представниця позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги на просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судовому засідання заперечили проти позовних вимог вказуючи на невинуватість відповідача в дорожньо-транспортній пригоді.

Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленим таке.

ОСОБА_5 має посвідчення водія НОМЕР_3 видане ТСЦ 4842 м. Первомайськ від 17.10.2020р., категорії А,В,С (постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/195/23 від 20.06.2023р., постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/195/23 від 18.08.2023р.).

Відповідач ОСОБА_2 має посвідчення водія НОМЕР_4 видане Доманівським МРЕВ ДАІ від 27.07.2007р. категорії А,В,С (постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/193/23 від 20.06.2023р., постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/193/23 від 24.08.2023р.).

Транспортний засіб Toyota Land Cruiser 4.5 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 (постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/195/23 від18.08.2023р.).

Власником транспортного засобу марки ВАЗ 21122 шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_11 (протокол огляду місця події від 01.01.2023р.).

08.02.2023р. старшим слідчим СВ ВП № 2 Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області Назаренко В.Ю. винесено постанову про закриття кримінального провадження, у якій нею постановлено кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000001 від 02.01.2023р. закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України (01.01.2023р. до ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП надійшло повідомлення про те, що 01.01.2023р. близько 19 години по вул. Г.Врадіївщини в смт Врадіївка, біля домоволодіння № 57, сталося зіткнення автомобіля Toyota Land Cruiser реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . в результаті чого пасажири автомобіля марки ВАЗ 21122 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження і були госпіталізовані до КНП Кривоозерська БЛ). Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді травматичної екстракції 1, 2-го зуба верхньої щелепи зліва, крововилив та рану слизової оболонки верхньої губи, синець лобу, садно правої скроневої області, а також синці колінних суглобів, які згідно висновку експерта № 3 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які ті, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Крім того пасажир автомобіля цього ж автомобіля ВАЗ 21122 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця лобу та садна правої кістки, які згідно висновку експерта № 2 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2023р. та схеми до протоколу огляду місця події вбачається розташування транспортних засобів на місці пригоди відносно меж проїжджої частини та відносно нерухомих орієнтирів; пошкодження транспортного засобу Toyota Land Cruiser, державний номер НОМЕР_1 , а саме: незначне пошкодження передньої частини, деформація кенгурятника; пошкодження транспортного засобу ВАЗ 21122, державний номер НОМЕР_2 , а саме пошкодження правої бокової частини автомобіля, деформація бокової правої частини, пошкоджено скло переднє та два бокових правих скла;

20.06.2023р. постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/193/23 (провадження №№ 3/474/85/23, 3/474/86/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому в описовій частині постанови суду встановлено, що 01.01.2023р., близько 19 год. 15 хв., по вул. Героїв Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_2 керував автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить результат токсикологічного дослідження № 47 від 09.01.2023р., 2,40 % проміле алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, 01.01.2023р., близько 19 год. 15 хв., по вул. Г. Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виконуючи маневр повороту праворуч, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, після чого здійснив неконтрольований рух повертанням на попередню смугу руху, по якій водій рухався раніше, де здійснив зіткнення правою передньою частиною свого автомобіля з боковою правою передньою частиною автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. б п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 10.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому суд зазначив, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, які зафіксовано в протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 211395 від 24.02.2023р., серії ААБ № 089970 від 24.02.2023р., які останні підписав без будь-яких зауважень щодо їх змісту, підтверджується доказами, перелік яких він навів у постанові. Водночас щодо призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд також зазначив те, що згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, та що таким чином, враховуючи те, що кримінальне провадження, внесене 02.01.2023р. до ЄРДР за № 0000001, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, закрите 08.02.2023р., а відтак на момент судового розгляду (20.06.2023р.) закінчився визначений ч. 7 ст. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, суд з урахуванням вищевикладеного в сукупності, з метою дотримання принципу всебічності, об`єктивності, розумності, доцільності та своєчасності вирішив, що провадження в справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.08.2023р. у справі № 474/193/23 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 поданої його захисником - адвокатом Бабковою О.С. на постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, та визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, постановлено апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану його захисником - адвокатом Бабковою О.С. залишити без задоволення. Постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. залишено без змін. При цьому, в описовій частині постанови апеляційній суд зазначив, що на підставі досліджених доказів суд вірно встановив, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.5, 12.1 ПДР України, що призвело до ДТП, внаслідок якої транспортний засіб ВАЗ 21122 отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_6 , ОСОБА_4 - легкі тілесні ушкодження. Він же послався на те, що доводи про те, що з розташування автомобіля ВАЗ на смузі зустрічного руху після ДТП та пояснень водія ВАЗ, що він виїхав на зустрічну смугу руху для об`їзду перешкоди, слідує, що саме водій цього автомобіля порушив вимоги п. 12.3 ПДР та спровокував зіткнення, спростовуються відеозаписом з камери спостереження № 3 з зображенням відрізку автомобільної дороги за адресою АДРЕСА_2 на якому зафіксовано як транспортний засіб Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , рухається по зустрічній смузі руху, по якій рухається транспортний засіб ВАЗ 21122, д.н.з. НОМЕР_2 . В описовій частині постанови апеляційним судом також було зазначено, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрив провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на час розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП.

20.06.2023р. постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/195/23 (провадження №№ 3/474/87/23) провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому в описовій частині постанови суду встановлено, що 28.02.2023р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 209770 від 24.02.2023р., згідно якого 01.01.2023р., близько 19 год. 15 хв., по вул. Г. Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку при виникненні перешкоди, не вжив заходів для зниження швидкості до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди та змінив напрямок руху ліворуч, а саме здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не переконавшись в безпеці свого маневру, що це буде безпечно і не створить перешкоди для іншого учасника дорожнього руху водія Toуota Lang Cruiser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо на зустріч. Внаслідок чого відбулося бокове зіткнення передніми правими боковими частинами транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження, та що своїми діями ОСОБА_5 порушив п.п. б п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Водночас суд зазначив, що докази надані працівниками поліції на підтвердження факту вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 209770 від 24.02.2023р., жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а навпаки свідчать, що в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, так як він не порушував Правила дорожнього руху та його дії як водія не призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення. Таким чином суд зазначив, що вищевказане є підставою для закриття провадження в справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18.08.2023р. у справі № 474/195/23 за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 адвоката Бабкової О.С. на постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. якою відносно ОСОБА_5 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, постановлено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Бабкової О.С. повернути особі яка її подала. В мотивувальній частині постанови зазначено, що ОСОБА_2 не має статусу потерпілого у даній справі у розумінні ст.269 КУпАП, та він же не є особою, яка відповідно до положень ст. 294 КУпАП має право подати апеляційну скаргу на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з медичної картою стаціонарного хворого № 8 форми 003/о на ім`я ОСОБА_4 та виписного епікризу КНП Кривоозерська багатопрофільна лікарня Кривоозерської селищної ради (медична карта стаціонарного хворого № 000008/2023 ОСОБА_4 ) від 06.01.2023р. ОСОБА_4 була госпіталізована до хірургічного відділення 01.01.2023р. після ДТП. При зверненні оглянута черговим лікарем ургент-хірургом стоматологом. Виконана рентгенографія голови. Струс головного мозку. Гематоми лоба. Оглянута невропатологом. Одержувала - знеболюючі, гемостатики, л-лізин. В неї ж було взято загальний аналіз крові та сечі. Виписана з відділення з покрашенням. Рекомендовано подальше лікування та нагляд невропатолога.

Відповідно до довідки КНП Кривоозерська багатопрофільна лікарня Кривоозерської селищної ради № 22/01-27 від 12.01.2023р. ОСОБА_4 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічно-травматологічному відділенні вказаного закладу охорони здоров`я з 01.01.2023р. по 06.01.2023р. (5 ліжко-днів) Діагноз: Забій та гематоми лоба, струс головного мозку. Вартість одного ліжко-дня без вартості медикаментів в період лікування склала 1 137 грн. 71 коп. Всього сума витрат за рахунок закладу охорони здоров`я - склала 75 723 грн. 39 коп.

До позовної заяви позивачкою були надані її фотографії, з ушкодженнями отриманими нею внаслідок ДТП, а також фотографії з ушкодженнями куртки та мобільного телефону, які долучені до матеріалів справи.

Також позивачкою надано квитанції про придбання пального, а саме: № 301276051 від 01.01.2023р. час 11:26:33 про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка бензину А-92-Євро-5-E5 на загальну суму 1 500 грн. у кількості 30л вартістю 50грн./1л.; № 483415763 від 02.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка бензину А-92-Євро-5-E0 на загальну суму 2 500 грн. 00 коп. у кількості 50л. вартістю 50грн./1л.; № від 04.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка бензину А-95 на загальну суму 5 15 грн. 00 коп. у кількості 10л. вартістю 51 грн. 50 коп./1л.; № 483415826 від 06.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка бензину неетельованого 95 на загальну суму 5 40 грн. 00 коп. у кількості 10л. вартістю 54 грн./1л.; № 301276090 від 03.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка газу на загальну суму 997 грн. 50 коп., вартістю 28 грн. 50 коп./1л.

Зі скріншоту фото зробленого із інтернет-ресурсу SHAFA, що знаходиться на а.с. 65, вбачається що на ньому зображено особу жіночої статі у куртці та шапці, а також наявні написи наступного змісту: куртка за 3 300 грн./шафа. Куртка № 112464358, колір бежевий, розмір 34/XS/42.

Зі скріншоту фото зробленого із інтернет-ресурсу ROZETKA.COM.UA, що знаходиться на а.с. 67, вбачається що на ньому наявні написи наступного змісту: смартфон Samsung Galaxy A30S, діапазон цін від 5 149 грн. до 5 999 грн.

У висновку експерта № СЕ-19/115/23/798-ІТ від 20.01.2023р. проведеної завідувачем сектора авто технічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 Дослідження технічного стану транспортних засобів винесеної слідчим СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області Буряченко Я. в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 02.01.2023р. за № 0000001 зазначено, що на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система та фари головного світла автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , знаходилось у працездатному стані та забезпечували технічну можливість контролювати напрямок руху транспортного засобу, при цьому несправностей, які могли би викликати неочікуваного уводу автомобіля чи відмову систем, а також невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 в процесі огляду не виявлено. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання Якщо маються несправності вказаних систем, то коли вони виникли, до ДТП, під час розвитку ДТП чи після ДТП з технічної точки зору втрачає сенс. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання Якщо маються несправності вказаних систем, то чи перебувають вони у причинному зв`язку з ДТП з технічної точки зору втрачає сенс. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання Якщо маються несправності вказаних систем, то чи міг водій завчасно їх виявити та які вимоги ПДР порушені водієм з технічної точки зору втрачає сенс.

У висновку експерта № СЕ-19/115/23/795-ІТ від 30.01.2023р. проведеної завідувачем сектора авто технічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 Транспортно-трасологічні дослідження винесеної слідчим СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області Буряченко Я. в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 02.01.2023р. за № 0000001 зазначено, що під час первісного контактування автомобіль Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , розташовувався передньою центральною, ближче до правої, частиною (правою та центральною частиною панелі переднього бампера) до передньої правої та правої передньої частин автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , (крила правового переднього колеса, правої фари головного освітлення та правої частини капоту). З причин викладених у дослідницькій частині, встановити точне визначення кута під яким розташовувалися повздовжні осі даних транспортних засобів під час первісного контактування не є можливим. У даному випадку можна вказати лише те, що транспортні засоби під час первісного контактування вірогідно розташовувалися як зображено на малюнку № 3, що міститься в дослідницькій частині даного висновку. З причин викладених у дослідницькій частині даного висновку встановити де саме відносно меж проїзної частини та як саме розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини, в цифровому значенні, сталося зіткнення між даними транспортними засобами не є можливим. В даному випадку можна вказати лише, що зіткнення даних транспортних засобів відбувалося в межах даної проїзної частини в місці близькому до визначення осипу скла (поз. на схемі № 4).

У висновку експерта № СЕ-19/115-23/18337-ІТ від 24.01.2024р. проведеної заступником завідувача відділу - завідувача сектору автотехнічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі заяви заявника ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про призначення комплексної судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.4 Транспортно-трасологічні дослідження та 10.1 Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод в рамках цивільної справи № 474/1442/23 (провадження 2/474/194/23), зазначено, що на експертизу надано документи: копію позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди; копію витягу з СРДР від 02.01.2023р. про відкриття кримінального провадження № 0000001 за ч.1 ст. 286-1 КК України; копію протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2023р.; копію схеми до протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2023р.; протокол огляду від 20.12.2023р.; схему огляду щодо встановлення координат стовпа ЛЕП від 20.12.2023р.; фото таблицю до протоколу огляду пригоди від 20.12.2023р.; копію протоколу допита свідка ОСОБА_5 ; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_6 ; копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000001; копію висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу № ЕР 35/07-23 з фото таблицею; копію постанови Врадіївського районного суду від 20.06.2023р. у справі № 474/193/23 (провадження № 3/474/85/23, 3/474/86/23) щодо ОСОБА_2 за ст.ст.124, 130 ч. 1 КУпАП; копію постанови Врадіївського районного суду від 20.06.2023р. у справі № 474/195/23 (провадження № 3/474/87/23, 3/474/86/23) щодо ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП, а також додатково було надано - оптичний диск з фотознімками обох автомобілів, копія схеми ОМ ДТП від 01.01.2023р. У описовій частині висновку експерта вказано вихідні дані згідно заяви про призначення комплексної судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.4 та 10.1, зокрема і щодо того, що: 1) 01.01.2023р. біля 19.00 год. в темну пору доби водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 рухався зі швидкістю біля 40км/год по проїжджій частині вулиці Героїв Врадіївщини в смт Врадіївка у напрямку з півночі на південь; 2) одночасно по цій же дорозі в зустрічному напрямку з Півдня на Північ зі швидкістю біля 40 км./год рухався автомобіль марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 ; 3) при здійсненні руху по проїжджій частині вказаної вулиці в заданому напрямку водій ОСОБА_5 на відстані від Т-образного перехрестя (примикання зі Сходу вул. Затишна (Свердлова) до вул. Г.Врадіївщини) в напрямку Північ проїхавши 132м, в порушення абз. 2 п. 10.4 ПДР України не надав перевагу у русі зустрічному транспортному засобу та здійснив маневр лівого повороту в результаті чого виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення передньою правою частиною свого транспортного засобу з передньою частиною автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 . Також експертом зазначено з питань 4-9 (4 - внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 та ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 5 - чи відповідали дії водія автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 вимогам ПДР України та в разі їх недотримання які норми цих правил буди порушені; 6 - чи відповідали дії водія автомобіля марки Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 вимогам ПДР України та в разі їх недотримання які норми цих правил буди порушені; 7 - чи були з технічної точки зору дії водія автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 у причинному зв`язку з виникненням ДТП; 8 - чи були з технічної точки зору дії водія автомобіля марки Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 у причинному зв`язку з виникненням ДТП; 9 як повинен був діяти кожен з водіїв автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля марки Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 у даній дорожній обстановці згідно з вимогами ПДР України), що дане дослідження буде проводитися лише на підставі вихідних даних вказаних водієм ОСОБА_2 , оскільки вони не містять у собі суперечностей технічного характеру та у повній мірі відображають механізм розвитку даної пригоди, а вихідні дані вказані водієм ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 в повній мірі не відображають механізму розвитку даної ДТП, а тому не можуть бути використані при проведенні дослідження, оскільки це може призвести до дачі хибного висновку. В результаті дослідження, експерт прийшов до наступних висновків: 1) під час первісного контактування автомобіль марки Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 розташовувався передньою центральною, ближче до правої, частиною до правої передньої (кутової) частини автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 (зображено на малюнку № 3 в дослідницькій частині). З причин викладених у дослідницькій частині, встановити як розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини та як саме розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини, в цифровому значенні, під час зіткнення є неможливим; 2) Під час первісного контактування автомобіль Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 контактував правою та центральною частиною панелі переднього бампера з крилом правового переднього колеса, правою фарою головного освітлення та правою частиною капоту автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 ; 3) з причин викладених у дослідницькій частині даного висновку встановити де саме відносно меж проїзної частини та як саме розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини, в цифровому значенні, сталося зіткнення між даними транспортними засобами не є можливим. В даному випадку можна вказати лише, що зіткнення даних транспортних засобів відбувалося в межах даної проїзної частини в місці близькому до визначення осипу скла (поз. на схемі № 4), тобто з врахуванням наданих на дослідження даних - в межах смуги руху автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 . 4) відповідь на питання № 4 виходить за межі компетенції експерта автотехніка та може бути вирішено самостійно з урахуванням встановлених об`єктивних даних щодо розвитку даної пригоди. 5) з питання № 5 було встановлено, що в діях водія автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 ОСОБА_5 , з технічної точки зору маються невідповідності вимогам п. 12.1 (у випадку втрати керованості свого транспортного засобу) або п. 10.1 і п. 11.3 (у випадку цілеспрямованого виїзду його автомобіля в смугу зустрічного руху) ПДР України; 6) з питання № 6 зазначено, що в діях водія автомобіля Toyota Land Crueser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з технічної точки зору не мається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України; 7) по питанню № 7 вказано, що дії водія автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_5 з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з даною ДТП; 8) по питанню № 8 зазначено, що дії водія автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з технічної точки зору, не знаходяться у причинному зв`язку з даною ДТП; 9) з питання № 9 експерт вказав, що за умов викладених у дослідницькій частині даного висновку, водій автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України. У вказані дорожній ситуації, за відповідних умов, наведених в дослідницькій частині даного висновку, водій автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_5 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.1 (у випадку втрати керованості свого транспортного засобу) або п. 10.1 і п. 11.3 (у випадку цілеспрямованого виїзду його автомобіля в смугу зустрічного руху) ПДР України.

Будучи допитам у межах вказаної цивільної справи заступник завідувача відділу - завідувача сектору автотехнічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. пояснив наступне. Зіткнення транспортних засобів відбулося в межах смуги руху автомобіля Тайота, відповідно до схеми від 01.01.2023р. та схеми додаткової, де зазначено напрямки руху транспортних засобів що на аркуші 9 висновку експерта. Зіткнення транспортних засобів відбулося не перпендикулярно, а під кутом, під яким саме визначити неможливо, а тому розташування транспортних засобів було зазначено як на малюнку на аркуші 8 висновку експерта. Висновки, які зроблені ним у висновку експерта від 24.01.2024р. підтверджує. Проводив комплексну судову інженерно-транспортну за спеціальностями 10.4 та 10.1. Мав право її проводити. Щодо того чи провів її відразу і чи були у нього якісь додаткові клопотання, показав, що приходить заяви на проведення експертизи, у ній є вихідні дані, якщо їх недостатньо експерт має право заявити клопотання, він особисто клопотання ніякі не заявляв, та крім того від заявника чи його представника для проведення експертизи також були надійшли і додаткові матеріали, - оптичний диск з фотозображеннями обох автомобілів, та схеми до протоколу ОМП. Є дві схеми, одна від 01.01.2023р. та ще одна написана від руки на якій зазначено напрямки руху транспортних засобів, хто її складав не знає, мабуть слідчий. Яка точно це схема не пам`ятає. Не мав права відмовитися від проведення експертизи. Проводив експертизу згідно висновку від 24.01.2024р. самостійно, а комплексна - тому, що за різними напрямками, на проведення яких у нього є допуски 10.1, 10.2, 10.4. Це була не комісійна експертиза. При відповіді на питання чи було йому відомо при проведенні експертизи 24.01.2024р. про рішення суду щодо сторін з вказаної ж ДТП, які набрали законної сили, повідомив, що йому були надані два рішення районного суду, знайомився з ними. На з`ясування того, що за схема ДТП від 20.12.2023р. яка була надана для проведення експертизи, та складена майже через рік після ДТП, та закриття кримінального провадження, і який слідчий її склав, експерт відповів, що це не схема ДТП виготовлена слідчим, а схема яку виготовив представник заявника щодо розташування електроопори ЛЕП. Це не схема ОМП при ДТП, а схема розташування електроопори, і ніякого інформативного значення не несла. Протокол огляду від 20.12.2023р. просто для інформативності. На з`ясування того, чому при проведенні експертизи він брав до уваги схему від 20.12.2023р., показання ОСОБА_2 які викладені ним виключно на його користь, та який окрім того на момент ДТП перебував у стані такого алкогольного сп`яніння, що під час відібрання у нього зразків для проведення дослідження на стан сп`яніння, втратив свідомість, і чому не взяв до уваги обставини встановленні у рішеннях суду, як вихідні дані, які були перевірені апеляційним судом, чому проігнорував їх, експерт показав, що він не посилався на схему ДТП від 20.12.2023р. у висновку експерта від 2024р. і протокол ОМП від 20.12.2023р., і керувався при проведенні експертизи лише даними від 01.01.2023р. складеними слідчим. Він як експерт також не досліджує стан сп`яніння, а розглядає водія лише як оператора, а в якому він стані це вже юридична оцінка. Відповідаючи на це питання також вказав, що висновок був складений виключно на тих даних, які були надані на дослідження, і він не мав права відмовити у проведенні експертизи. Обставини які були встановлені у справі судом йому не відомі, йому дали лише висновки з рішень. Висновок експерта був складений лише з технічної точки і надання юридичної оцінки виходить за межі повноважень експерта. Рішення суду не взяв до уваги бо вони не містили технічних параметрів. На питання за якими критеріями він брав до уваги показання ОСОБА_2 , а інших - ні, експерт відповів, що керувався методикою зіткнення зустрічних транспортних засобів. Він бере до уваги вихідні дані, і у показаннях водія Вазу не було вихідних даних, а у показаннях водія Тайоти - їх було достатньо. Сумнівів у вихідних даних повідомлених водієм ОСОБА_12 у нього не виникло, бо він як експерт оцінює все з технічної точки зору.

Також 15.07.2024р. відповідачем суду було надано доказ - поліс № ЕР.216200395 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів він посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховиком є ПрАТ СК ПЗУ Україна та страхувальником - ОСОБА_2 , строк дії якого з 00:00 11.08.2023р. по 24:00 10.08.2024р. включно. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн., та за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн. Розмір франшизи - 2 600 грн. Забезпечений транспортний засіб - марки Toyota Land Cruеser, д/н НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 15.07.2024р. у задоволенні клопотання відповідача про поновлення процесуального строку та доручення вказаного доказу (полісу № ЕР.216200395) до матеріалів справи було відмовлено.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується.

Що узгоджується з постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у якому зазначено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Частиною 6 ст. 82 встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, при розгляді даної справи про цивільно-правові наслідки дій відповідача, стосовно якого ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не обговорює вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника, що ухвалою суду від 20.06.2023р. по справі № 474/193/23 відповідача було визнано винним лише за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ст. 124 КУпАП його винним визнано не було, та провадження за цією статтею було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, та, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, та всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, то слід зазначити наступне. Така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє винну особу від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок скоєння ДТП.

Крім цього, щодо позиції відповідача, його представника ОСОБА_3 , та посилання останніх на висновок експерта № СЕ-19/115-23/18337-ІТ від 24.01.2024р., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Приписами ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи (ст. 107 ЦПК України).

Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, суд зазначає, що вина відповідача встановлена відповідним судовим рішенням, а саме постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. у справі № 474/193/23. При цьому винуватість особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди може бути встановлена лише судовим рішенням, вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення чи ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, а не висновком експертизи чи постановою слідчого про закриття кримінального провадження з виділенням матеріалів для вирішення питання про притягнення винних водіїв до адміністративної відповідальності, що передбачає прийняття остаточного рішення компетентним органом, в даному випадку судом.

Суд враховує також висновки Верховного Суду у постанові від 05.09.2019р. у справі № 234/16272/15, в якій зазначено, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді цивільної справи, суд вдався до встановлення вини особи у скоєнні ДТП, незважаючи на наявність преюдиційного судового рішення, яке набрало законної сили, та не врахував, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші сопори відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на вищевикладені норми, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди.

Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (ст. 1195 ЦК України).

Отже, виходячи з наданих позивачкою документів, документально підтвердженими є витрати на придбання пального для проїзду до закладу охорони здоров`я до якого вона була госпіталізована відразу після ДТП та в стаціонарному відділенні якого перебувала до 06.01.2023р., у сумі 4 552 грн. 50 коп., що підтверджується наданими позивачкою фіскальними чеками від 02.01.2023р., 04.01.2023р., 06.01.2023р. та 03.01.2023р., на а.с. 59, 60 том 1, у кількості 4 шт.

При цьому, суд вважає не доведеним понесення позивачкою вказаного виду витрат у розмірі 1 500 грн. 00 коп., на підтвердження чого нею було надано фіскальний чек № 301276051 (а.с. 59 том 1), оскільки він датований 01.01.2023р. час 11:26:33, тоді як з матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 01.01.2023р. о 19 год. 15 хв., тобто пальне за вказаним фіскальним чеком було придбано раніше у часі ніж мало місце ДТП.

Щодо вимог позивачки про відшкодування шкоди пов`язаної з пошкодженням куртки, у якій вона перебувала в момент ДТП, вартість якою складає 3 300 грн. 00 коп., та пов`язаної з пошкодженням смартфону Samsung Galaxy A30S, який розбився під час ДТП, вартість якого складає 5 999 грн. 00 коп., суд вважає, що позивачка не надала жодних належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження грошових сум, які були витрачені на купівлю пошкоджених речей. Позивачка надала лише скріншоти з інтернет-магазинів із зазначенням вартості жіночої куртки та смартфону Samsung Galaxy A30S. При цьому, врозуміні приписів ст.ст. 76-81 ЦПК України, показання матері позивачки ОСОБА_13 щодо вказаних обставин, не є допустимими доказами, оскільки вартість пошкоджених речей може підтверджуватися відповідними письмовими доказами (чеками, рахунками, тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (далі - Постанова Про відшкодування моральної шкоди), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, наданих у п.п. 5, 9 вищезазначеної постанови Про відшкодування моральної шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

З огляду на викладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, завданих позивачці, їх характер моральних та тривалість, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. 00 коп. відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що настали для позивачки, яка зазнала моральних страждань. Також суд враховує, що позивачкою зазначено, що тілесні ушкодження вплинули на її можливість працювати та навчатися, однак позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 073 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 318 грн. 25 коп. (29,66%).

У судовому засіданні 25.09.2024р. представниця позивача ОСОБА_1 заявила, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані до суду в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) матеріальну шкоду в сумі 4 552 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 50 коп. та моральну шкоду в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір в сумі 318 (триста вісімнадцять) грн. 25 коп.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 754 (сімсот п`ятдесят чотири) грн. 75 коп. покладаються на позивачку ОСОБА_4 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 02 жовтня 2024 року.

Суддя Ф.Г. Сокол