Справа № 682/835/22
Провадження № 2/682/14/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2024 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Матвєєва Н.В.,
з участю секретарки судових засідань Кисельової А.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Славута в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
02.06.2022 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2022 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2022 року провадження по справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинене у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 в лавах Збройних Силах України до припинення перебування ОСОБА_1 у Збройних Силах України.
19.09.2024 року ухвалою суду провадження у справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відновлено у зв`язку із звільненням відповідача з військової служби та призначено справу до судового розгляду на 03.10.2024 року, яке було відкладене через неявку відповідача на 21.10.2024 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Проте, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення по справі, так як згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами виникли правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами ЦК України.
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
АТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ "ПриватБанк" у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 змінено тип та найменування позивача, про що зазначено в його Статуті.
Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме випустив платіжну картку та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПриватБанк", що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом.
АТ КБ "ПриватБанк" обґрунтовувало свій позов у частині стягнення тіла кредиту та процентів тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконував зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
На підтвердження вказаних обставин АТ КБ "ПриватБанк" надало суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 08.11.2011 року; розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.11.2011 року станом на 31.05.2019 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.11.2011 року станом на 30.06.2019 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.11.2011 року станом на 07.02.2022 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про видані картки, виписку за договором №б/н за період 25.11.2005 - 09.02.2022 року. З вказаних доказів слідує, що відповідач знав про наявність в нього грошового зобов`язання за кредитним договором, користувався кредитними коштами, використовуючи їх на власні потреби, проте не сплачував проценти за їх використання та не повертав запозичені кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору.
Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача ОСОБА_1 картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 08.11.2011 року отримав наступні кредитні картки № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 .
З виписки за договором №б/н за період з 25.11.2005 по 09.02.2022 року вбачається, що станом на 01.02.2022 року відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З наданих позивачем та досліджених судом доказів вбачається, що 08.11.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Окрім цього, судом також встановлено, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 08.11.2011 року, та заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 13.10.2020 року сторонами узгоджено вид кредиту, бажаний кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у вищезазначених документах.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом.
При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не надано.
Протягом всього судового розгляду цивільної справи відповідач ОСОБА_1 , з огляду на вимоги ст. 12, 81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеними договорами, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором у сумі 74 643,38 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2481 грн.
Керуючись ст. 202, 207, 509, 525, 526, 610, 628, 633, 634, 638, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 12, 13, 76-81,141, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд,-
Позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судовий збір в розмірі 2481 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про пергляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, неподані заяви про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Головуючий суддя Н.В.Матвєєва