ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/2107/20 Головуючий суддя І інстанції Библів С. В.
Провадження № 22-ц/818/2137/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою
П О С Т А Н О В А
25 вересня 2024 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» - адвоката Оріщенко Наталії Сергіївни на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 березня 2024 року по справі № 632/2107/20, за позовом адвоката Камінської А.А. поданого в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» про визнання договору оренди землі неукладеним, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації речового права оренди,
В провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом адвоката Камінської А.А. поданим в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» після уточнення про визнання договорів оренди землі неукладеними, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, скасування державної реєстрації речового права оренди.
Зі змісту договорів вбачається, що від імені ОСОБА_1 при укладенні договорів оренди земельних ділянок діяв його представник ОСОБА_2 на підставі нотаріально-посвідченої довіреності, який і підписав правочини.
Однак, чинність довіреності виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 припинилась з 15.03.2017 року у зв`язку із закінченням строку, на який її видано. Інших довіреностей на вказану особу він не видавав.
Укладаючи 12.01.2018 року договір оренди земельних ділянок із ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО», ОСОБА_2 не був уповноваженою особою на вчинення цих дій, з огляду на припинення чинності строку дії довіреності, тобто не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності на час вчинення правочину.
Отже, вказані договори оренди земельних ділянок є неукладеними.
На теперішній час земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача, який незаконно їх використовує, тому вони підлягають поверненню позивачеві.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 04 березня 2024 року позовну заяву адвоката Камінської А.А. подану в інтересах ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неукладеними між ТОВ «Фермер-Агро» та ОСОБА_1 договори оренди земельних ділянок б/н від 12.01.2018 року.

Усунуто перешкоди у користуванні земельними ділянками, що належать ОСОБА_1 .

Витребувано із чужого незаконного володіння ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» земельні ділянки кадастрові номери :09:000:0001, загальною площею 2,6289 га, та :07:000:0073, загальною площею 4,164 га, які розташовані за межами населених пунктів в територіальних межах Картамиського старостинського округу Олексіївської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області, на користь їх власника ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію речового права оренди ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» на вказані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 29470459 від 15.12.2018 року, та 29470461 від 15.12.2018 року).

Стягнуто з ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фермер-Агро» - адвокат Оріщенко Н.С. посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить рішення скасувати, та у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні надані під присягою показання позивача у якості свідка, у яких би останній особисто та із підтвердженням розуміння обов`язку несення кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, вказав про дійсну відсутність свого волевиявлення на укладення договору оренди з ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО», на дійсну відсутність будь-яких уповноважених осіб підписувати від його імені договори оренди тощо. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду була визнана обов`язковою явка позивача для подачі особистих пояснень, але він не з`явився у судове засідання, що мало б привести до залишення його позову без розгляду.

Апелянт вважає, що закінчення строку довіреності представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 є недостатнім для виснування про відсутність волевиявлення позивача на укладення спірних договорів оренди земельних ділянок.

Судом безпідставно були не прийняті до уваги надані відповідачем докази сплати відповідачем та отримання позивачем від ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» орендної плати за земельні ділянки, що свідчить (факт такої оплати) про обізнаність позивача з самим фактом наявності спірних договорів оренди землі, про усвідомлення ним обставин того, що такий договір в його інтересах уклав та підписав його представник (за попереднім узгодженням з власником земельних ділянко та за наданим ним дорученням).

На переконання відповідача, попри закінчення строку дії довіреності, на яку послався суд при ухваленні судового рішення, це не виключає обставин того, що не було припинено сам укладений в усній формі між позивачем та його представником договір доручення, за яким представник і укладав спірні договори оренди з ТОВ «ФЕРМЕР-АРГО», маючи на це нескасоване доручення власника земельних ділянок.

Таким чином, нез`явлення Позивача у судове засідання та нездійснення будь-яких дій, які б підтверджували його намір щодо припинення користування земельною ділянкою Апелянтом, викликало і викликає у ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» (та мало б викликати у суду) сумніви щодо обґрунтованості того, що подання позовної заяви у справі насправді відповідає дійсний волі Позивача припинити користування земельною ділянкою Апелянтом.

На переконання відповідача, таке систематичне невиконання позивачем вимоги суду щодо явки в судове засідання, відсутність процесуального прояву в зацікавленості у вирішенні справи, мало б призвести до вчинення судом такої процесуальної дії як залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, на наявності правових підстав для чого відповідач неодноразово звертав увагу суду.

Судом безпідставно були не прийняті до уваги надані відповідачем докази сплати відповідачем та отримання позивачем від ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» орендної плати за земельні ділянки, що свідчить (факт такої оплати) про обізнаність позивача з самим фактом наявності спірних договорів оренди землі, про усвідомлення ним обставин того, що такий договір в його інтересах уклав та підписав його представник (за попереднім узгодженням з власником земельних ділянок та за наданим ним дорученням).

На переконання відповідача, попри закінчення строку дії довіреності, на яку послався суд при ухваленні судового рішення, це не виключає обставин того, що не було припинено сам укладений в усній формі між позивачем та його представником договір доручення, за яким представник і укладав спірні договори оренди з ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО», маючи на це нескасоване доручення власника земельних ділянок ОСОБА_1

Відзиву на скаргу не надійшло.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК Україниколегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду не відповідає

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Неукладений є договір, у якому відсутні істотні умови договору, які є необхідні для встановлення волевиявлення сторін на його укладення.

Згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Судом встановлено та не оспорюються сторонами, що позивач у справі ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, кадастрові номери :09:000:0001, загальною площею 2,6289 га, та :07:000:0073, загальною площею 4,164 га, які розташовані за межами населених пунктів в територіальних межах Картамиського старостинського округу Олексіївської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області (а.с.13-14). Останньому стало відомо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» речового права оренди вказаних земельних ділянок на 15 років (записи № 29470459 та 29470461 від 15.12.2018 року) (а.с.17-19). Підставами виникнення іншого речового права в обох записах - договір оренди землі б/н від 12.01.2018 року.

Зі змісту договорів вбачається, що від імені ОСОБА_1 при укладенні договорів оренди земельних ділянок діяв його представник ОСОБА_2 на підставі нотаріально-посвідченої довіреності, який і підписав правочини.

12.01.2018 року підписані за нотаріально посвідченою довіреністю з боку орендодавця ОСОБА_3 ОСОБА_2 . Строк дії довіреності 14.03.2017 року, тобто на день укладення спірних договорів повірена особа діяла поза межами своїх повноважень.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, у якій йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч вказаним нормам цивільного процесуального права суд не надав належної оцінки наведеним у відзиві запереченням проти позову, та не звернув належної уваги, що Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, не заперечував, що земельною ділянкою користується відповідач. Позивач також не спростував наданих відповідачем разом з відзивом на позовну заяву документів: фотокопію заяви ОСОБА_1 від 09.10.2018, в якій він просив директора ТОВ «Фермер-Агро» ОСОБА_4 виплатити орендну плату в грошовому виразі за 2019 рік згідно договору оренди землі б/н від 12.01.2018 (два), який ним підписаний власноручно з ТОВ «Фермер Агро» (а.с. 67 т. 1): видатковий касовий ордер ТОВ «Фермер-Агро» від 09.10.2019 про видачу та отримання ОСОБА_1 у той день орендної плати згідно договору оренди землі за 2019 рік 15000 грн., до якого додавались оговори б/н від 12.01.2018 (два), за змістом вказаного видаткового ордеру факт видачі вказаної орендної плати підтверджується підписом головного бухгалтера, а отримання підписом одержувача (а.с. 68 т.1); копію чеку про платіж на рахунок банківської картки ОСОБА_1 орендної плати згідно договору оренди землі від ТОВ «Фермер-Агро» за 2020 рік в сумі 16881, 17 грн., платник ОСОБА_5 , яка за матеріалами справи на той день була директором згаданого товариства відповідача по справі (а.с. 69 т.1).

Вказані документи у сукупності з відомостями про державну реєстрацію права оренди ТОВ «ФЕРМЕР -АГРО», , належних позивачу двох вищевказаних земельних ділянок на підставі спірних договорів б/н від 12.01.2018 - 15.12.2018 (а.с. 18, 19 Т.1) свідчать про те, що позивач не зважаючи на припинення у 2017 році дії довіреності на ім`я особи, яка підписала спірні договори від імені позивача, - у подальшому визнавав факт укладення спірних договорів від свого імені та отримував по ним орендну плату від орендаря у 2019-2020 роках, тобто визнав факт укладення договорів, укладених його повіреною особою поза межами його повноважень, що підтверджує підтвердження волевиявлення позивача на їх укладення та дійсність цих договорів. Тому без поважних причин зміна його поведінки та відношення до факту укладення спірних договорів оренди є недобросовісною, а звернення до суду з цим позовом по суті є зловживанням правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом, ч. 6 ст. 13 ЦК України.

Судом у світлі цих обставин не враховано, що згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 227/3760/19-цу разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

З матеріалів справи вбачається, що до пред`явлення позову сторони виконували досягнуті між ними домовленості, зафіксовані в договорі оренди землі, зокрема, відповідач користувався земельною ділянкою та сплачував за неї орендну плату, тобто схвалив вищевказані спірні договори оренди, внаслідок чого відповідно до ч. 2 ст. 241 ЦК України їх слід вважати вчиненими з дня їх підписання, 12.01.2018.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 року у справі № 696/1693/15-ц зазначала, що суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в (постанова від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17) застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).В основі цієї доктрини також знаходиться принцип добросовісності.

З врахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «Фермер-Агро» не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі і, як наслідок, про наявність підстав для витребування земельної ділянки на користь позивача та скасування державної реєстрації права оренди - є помилковими та спростовується вищевказаними обставинами про визнання позивачем укладення згаданих договорів оренди землі та отримання орендної плати в рахунок їх виконання.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.01.2024 року у справі № 390/964/21.

У зв`язку з наведеним та відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» - адвоката Оріщенко Наталії Сергіївни задовольнити

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 березня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРМЕР-АГРО» про визнання договору оренди землі неукладеним, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації речового права оренди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРМЕР-АГРО» судовий збір у розмірі 2522,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст рішення суду складений 30 вересня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцин

Судді колегії О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук