Провадження №2/592/699/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

29.12.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пулинець Богдан Анатолійович звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 від цивільного шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.03.2013 року, актовий запис № 349. На певному етапі сімейного життя у сторін з`явилися різні погляди на майбутнє, пропало взаєморозуміння, що призвело до постійних сварок та нарікань. Як наслідок відносини між ними фактично припинилися, спільного побуту не ведуть, проживають окремо. Відповідачка вже більше 7 років проживає за межами України в США, дитиною повністю опікується позивач, самостійно виховує та утримує, відповідачка жодної участі у житті дитини не бере. Між сторонами виник спір щодо місця проживання їх сина, тому позивач просить суд визначити його місце проживання разом з ним виходячи з наступного. На переконання позивача, визначення місця проживання сина разом з ним буде відповідати найкращим інтересам дитини, адже батько зможе створити умови для її повноцінного та всебічного розвитку, брати активну участь у вихованні та житті дитини. ОСОБА_3 відвідує комунальну установу Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 29. 14.12.2023 року на адресу закладу було надіслано адвокатський запит з метою отримання інформації про те, хто із батьків займається вихованням дитини, систематично відвідує батьківські збори, цікавитися успіхами у навчанні сина, спілкується з класним керівником. Після отримання відповіді вона буде додатково надана суду. Факт проживання та самостійного виховання сина позивачем може підтвердити в судовому засідання свідок, тому керуючись ст. 91 ЦПК України, він просив викликати та допитати: 1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 (голова правління ОСББ "Сонечко 57" ) . Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом положень ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 02.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст. 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ч. 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) , у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 02.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100 рішення Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року № 10383/09 у справі "Мамчур проти України" ) . Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29.11.2017 року в справі № 6-1945цс17) . Таким чином, позивач вважає, що в інтересах сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде визначення його місця проживання разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його адресою: АДРЕСА_2 . Згідно ч. 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч. 5 цієї статті. Згідно ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. У відповідності до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України він підтверджує те, що позивачем не було подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Оригінали документів, копії яких додаються до позовної заяви, а саме: паспорт та РНОКПП позивача, свідоцтво про народження сина, довідка форми ОК-5, знаходяться у позивача. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України він повідомляє суд про те, що адвокат Пулинець Богдан Анатолійович зареєстрований в Електронному суді та має свій електронний кабінет. Керуючись ст. ст. 175-177 ЦПК України, він просив: 1. Викликати та допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 (голова правління ОСББ "Сонечко 57" ) . 2. Визначити місце проживання малолітньої дитини, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 . 3. Встановити факт самостійного виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (вхідний № 47401/23 від 29.12.2023 року) (а. с. 1, 2) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.01.2024 року у справі № 592/20023/23, провадження № 2/592/699/24 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 ) , третя особа: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради (м. Суми, вул. Харківська, буд. 35) про визначення місця проживання малолітньої дитини. Було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Було ухвалено призначити по справі підготовче судове засідання 19.01.2024 року на 10 годину 00 хвилин за адресою: м. Суми, вул. Маґістратська, буд. 12, зал судових засідань № 11, про що повідомити учасників справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслати учасникам справи разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів - відповідачу. Було ухвалено роз`яснити відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 04.01.2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116107047) (а. с. 14) .

26.04.2024 року представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Нагорний Віталій Борисович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про закриття провадження у справі, в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді цивільна справа № 592/20023/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору. Щодо предметної юрисдикції цієї справи та можливості її вирішення за правилами цивільного судочинства в тому числі в порядку окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним. Згідно ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Визначаючи, чи пов`язується з установленням факту виникнення в заявника певних цивільних прав та обов`язків, судом має бути застосоване положення ст. 1 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини) . Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям. Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви) , що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Не зважаючи на те, що позивач не вказав з чим пов`язана вимога про визнання факту самостійного виховання дитини, в листуванні з відповідачкою він вказував на те, що ним вживаються заходи для оформлення можливості виїзду за кордон у період проведення мобілізаційних заходів. Таким чином, очевидним є те, що встановлення факту самостійного виховання позивачем дитини пов`язане з виконанням військового обов`язку, стосується проходження військової служби, реалізації ним права на відстрочку від мобілізації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 362/643/21 зазначено про те, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема, з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів. Перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, визначений ст. 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку" . Враховуючи те, що у позивача та ТЦК може виникнути спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і не пов`язаний з виникненням чи реалізацією цивільних прав та обов`язків позивача, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір може стосуватися лише сфери публічно-правових відносин, тому, такий спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. В поданій позовній заяві позивачем взагалі не зазначено обґрунтування мети подання ним позову, в тому числі заявлення вимоги про встановлення факту самостійного виховання ним сина, отже заявлені позивачем вимоги не є вимогами, які пов`язані зі здійсненням особистих немайнових чи майнових прав, а тому не підлягають розгляду судом за правилами цивільного судочинства в тому числі в порядку окремого провадження. Щодо наявності спору у заявлених вимогах, які можуть вплинути на права та інтереси іншого з батьків у разі задоволення порушеного заявником питання. В своїй позовній заяві позивач не навів жодних доказів існування предмету спору між сторонами щодо того, з ким саме на сьогоднішній день проживає їх малолітній син. Так, зважаючи на те, що відповідачка дійсно після припинення спільного з позивачем проживання працює за межами території України, сторони спільно вирішили, що за таких обставин їх малолітній син буде проживати в цей період разом з батьком. Щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків батьків, то мати дитини бере безпосередню участь участь у вихованні дитини. За таких обставин, на момент звернення позивача до суду з позовною заявою і по теперішній момент предмету спору між сторонами не існує, а, отже, дане провадження у справі підлягає закриттю. На підставі викладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, він просив закрити провадження у справі № 592/20023/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (вхідний № 17386/24 від 26.04.2024 року) (а. с. 38-40) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.06.2024 року у справі № 592/20023/23, провадження № 2/592/699/24 було закрито підготовче провадження та було призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини до судового розгляду по суті на 05.08.2024 року на 09 годину 30 хвилин. В судове засідання було ухвалено викликати сторони. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 05.06.2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119667302) (а. с. 47) .

02.08.2024 року представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Нагорний Віталій Борисович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді цивільна справа № 592/20023/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він просив забезпечити участь ОСОБА_2 в судовому засіданні 05.08.2024 року в режимі відеоконференції з застосуванням системи "Електронний суд" (вхідний № 30879/24 від 02.08.2024 року) (а. с. 50) .

24.09.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пулинець Богдан Анатолійович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/20023/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання ОСОБА_3 . Розгляд справи було призначено на 25.09.2024 року. Під час подання позовної заяви в її прохальній частині було допущено описку, а саме: в п. 2 прохальної частини було невірно зазначено адресу, за якою позивач просить визначити місце проживання сина - ОСОБА_3 та замість вірної адреси: АДРЕСА_4 , було зазначено невірну адресу: АДРЕСА_3 . Враховуючи викладене, він просив суд врахувати допущену описку та вважати вірним п. 2 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: "2. Визначити місце проживання малолітньої дитини, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 " (вхідний № 36983/24 від 24.09.2024 року) (а. с. 68) .

25.09.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пулинець Богдан Анатолійович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/20023/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання ОСОБА_3 . Він зазначає про те, що під час подання позовної заяви в її прохальній частині не було зазначено дату, з якої позивач просить встановити факт самостійного виховання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи викладене, він просив суд вважати вірним п. 3 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: "2. Встановити факт самостійного виховання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.02.2022 року (вхідний № Еп-19758/24 від 25.09.2024 року) (а. с. 69) .

Позивач ОСОБА_1 , його представники адвокати: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили розглянути справу у їхню відсутність, наполягали на задоволенні позову з урахуванням уточнень.

Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради Грабар Тетяна Леонідівна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву, в якій вона просила засідання у справі № 592/20023/23 за позовом ОСОБА_1 . До ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, призначене на 25.09.2024 року на 13 годину 00 хвилин, проводити без участі представника Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі (вхідний № 37123/24 від 25.09.2024 року) (а. с. 70) .

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула. Про місце, дату та час судових засідань була повідомлена належним чином. На зв`язок в дистанційному провадженні в режимі відеоконференції неодноразово не вийшла. Відзиву, заяв про розгляд справи у її відсутність, заяв про відкладення розгляду справи суду на надала, що розцінюється судом як визнання позову (а. с. 15/зв, 25/зв, 26, 30/зв, 43/зв, 48/зв, 56, 67) .

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Нагорний Віталій Борисович в судове засідання не прибув. Про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відзиву, заяв про розгляд справи у її відсутність, заяв про відкладення розгляду справи суду на надав. Його неприбуття не є перешкодою для розгляду справи по суті (а. с. 38-41, 50, 51, 56/зв) .

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від цивільного шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.03.2013 року, актовий запис № 349 (а. с. 3а) .

На певному етапі сімейного життя у сторін з`явилися різні погляди на майбутнє, пропало взаєморозуміння, що призвело до постійних сварок та нарікань. Як наслідок відносини між ними фактично припинилися, спільного побуту не ведуть, проживають окремо. Відповідачка вже більше 7 років проживає за межами України в США, дитиною повністю опікується позивач, самостійно виховує та утримує, відповідачка жодної участі у житті дитини не бере.

Із змісту листа начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Євгенія Власова № 19-21038/18/24-Вих від 25.03.2024 року вбачається, що, за період часу з 08.11.2017 року до 25.03.2024 року включно, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, 24.02.2020 року о 13 годині 43 хвилини перетнула пункт пропуску "Юнаківка" в напряму виїзду з України на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 29.05.2021 року о 10 годині 41 хвилину перетнула пункт пропуску "Юнаківка" в напряму в`їзду в Україну пішоходом, 05.06.2021 року о 09 годині 56 хвилин перетнула пункт пропуску "Юнаківка" в напряму виїзду з України пішоходом, 25.12.2021 року о 14 годині 20 хвилин перетнула пункт пропуску "Юнаківка" в напряму в`їзду в Україну на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 09.01.2022 року о 12 годині 07 хвилин перетнула пункт пропуску "Юнаківка" в напряму виїзду з України на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 20.02.2022 року о 06 годині 07 хвилин перетнула пункт пропуску "Юнаківка" в напряму в`їзду в Україну на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_3 , 23.02.2022 року о 12 годині 02 хвилини перетнула пункт пропуску "Юнаківка" в напряму виїзду з України на транспортному засобі з реєстраційним номером НОМЕР_3 . Іншої інформації немає (вхідний № Еп-6527/24 від 25.03.2024 року, вхідний № 13337/24 від 02.04.2024 року) (а. с. 34-36) .

На переконання позивача, визначення місця проживання сина разом з ним буде відповідати найкращим інтересам дитини, адже батько зможе створити умови для її повноцінного та всебічного розвитку, брати активну участь у вихованні та житті дитини.

ОСОБА_3 відвідує комунальну установу Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 29, бере участь у вихованні дитини, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами у навчанні сина, спілкується з класним керівником (а. с. 5) .

Із змісту протоколу опитування особи свідка ОСОБА_4 від 22.09.2024 року вбачається, що вона працює головою правління ОСББ "Сонечко 57" . Приблизно з 1989 року вона знає ОСОБА_1 , а його сина ОСОБА_8 з дня народження. Малолітній ОСОБА_8 проживає лише зі своїм батьком - ОСОБА_1 . Їй відома мати ОСОБА_8 , її звати ОСОБА_9 . Останній вона бачила ОСОБА_9 вісім років тому. Вихованням та доглядом за сином ОСОБА_8 займається самостійно Відповідь: ОСОБА_1 . За її відомостями на даний час вихованням та утриманням малолітнього ОСОБА_8 його мати ОСОБА_9 не займається. На її думку малолітній ОСОБА_8 достатньо забезпечений доглядом ОСОБА_8 самостійно його батьком ОСОБА_10 , який повністю виконує покладені на нього обов`язки щодо виховання свого малолітнього сина (а. с. 75) .

Із змісту протоколу опитування особи малолітнього ОСОБА_3 від 24.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_8 повних одинадцять років. Він навчається в школі, у зв`язку з війною зараз навчається дистанційно. Його батька звати ОСОБА_1 , а маму звати ОСОБА_11 . Наскільки йому відомо у мами нове прізвище, яке він не знає. Він проживає із своїм татусем ОСОБА_12 . Вони живуть в м. Суми, в квартирі на АДРЕСА_6 . Його матуся не проживає з ними. Від батька йому відомо про те, що коли він був маленький мама поїхали жити в Америку. Йому дуже подобається жити з батьком. Батько про нього піклується, вони постійно разом. Він дуже любить свого батька (а. с. 72-74) .

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом положень ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 02.09.1991 року) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ст. 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Ч. 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (п. 1) . При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (п. 2) .

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) , у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі № 6-1945цс17) .

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

П. 6 ч. 3 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

П. 11 ч. 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини, в якій було реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також ураховуючи особливу прихильність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бажання дитини та фактичне місце проживання сина з батьком, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, слід задовольнити частково. Слід визначити місце проживання малолітньої дитини, а саме: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_7 . Слід встановити факт самостійного виховання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.02.2022 року.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

При ухваленні даного рішення судом були враховані правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 554/5428/21-ц, провадження № 61-9323св22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110849713) , від 28.09.2021 року у справі № 308/1867/19, провадження № 61-9500св21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100068030) , від 02.05.2018 року у справі № 404/1100/16-ц, провадження № 61-1531св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/73836993) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 267, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, а саме: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_7 .

Встановити факт самостійного виховання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.02.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. .

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков