Справа № 632/2469/21
провадження № 2/632/38/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" вересня 2024 р. м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Первомайського Лозівського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про спільну діяльність, стягнення коштів в рахунок повернення вкладу при розірванні договору простого товариства та недоплаченої суми прибутку,-

У С Т А Н О В И В:

16.12.2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати договір про спільну діяльність; стягнути з відповідача на свою користь суму внесеного вкладу при укладенні договору про сумісну діяльність в розмірі 362618,46 грн.; недоплачену суму прибутку в розмірі 360000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем у справі вона 07.06.2012 року уклала Договір про спільну діяльність в транспортній сфері для досягнення господарських і комерційних цілей: надання спільних послуг з пасажирських перевезень на території міста Первомайський Первомайського (тепер Лозівського) району Харківської області та Харківській області, об`єднуючи диспетчерську базу, яка належить відповідачу, а саме телефонні лінії: 0(5748) 3-91-00; 0(5748) 3-44-00; 0(5748) 3-43-40; 0(5748) 3-40-40, в спільну диспетчерську службу із збереженням цих телефонних номерів та належних їй грошових коштів у сумі 13800,00 доларів США, що на час їх внесення згідно курсу НБУ складало 111780,00 грн. Внески кожної сторони склали 50%. Строк дії договору 10 років з дня його підписання. За умовами договору відповідач мав здійснити дії з організації всього процесу діяльності для досягнення цілей, передбачених п.1.1 договору. Також на відповідача було покладено обов`язок надавати їй щомісячні звіти та інформувати її про хід спільної діяльності та досягнутих результатів не пізніше 5-ти днів після закінчення звітного періоду, але він жодного разу їй не прозвітував. У зв`язку із чим вона 06.09.2021 року звернулася до відповідача з Вимогою про надання звіту про хід виконання договору та щодо отриманого прибутку та понесених затрат, проте звіт надано не було. Тоді, 14.09.2021 року вона звернулася до відповідача з Вимогою про дострокове припинення Договору про сумісну діяльність у зв`язку із порушенням умов договору та повернення внесених грошових коштів та частини отриманого прибутку, що їй не сплачувався. На вказану Вимогу отримано відповідь про те, що всі телефонні лінії утримувати не рентабельно і він від частини їх відмовився ще у 2014 році та не заперечує проти розірвання договору, проте не повертати їй грошовий внесок, а безоплатно передати їй телефонну лінію стаціонарну радіохвильову базу, радіохвильову вишку два стаціонарних телефонних апарата, два мобільних телефони. Щодо сплати 50% прибутку відмовляється, адже ці кошти він сплачував.

Ухвалою судді від 29.12.2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого засідання на 16.02.2022 року.

02.02.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Послався на те, що все майно, в тому числі і грошові кошти, які внесла ОСОБА_3 є їхньою з ним спільною власністю. П.7.2. договору передбачено, що після закінчення терміну дії цього Договору, або у випадку його дострокового розірвання ОСОБА_2 зобов`язується безоплатно передати ОСОБА_1 телефонні лінії: 0(5748) 3-91-00; 0(5748) 3-44-00 та одну стаціонарну радіохвильову базу ІСОМ, одну радіохвильову вишку, чотири мобільних телефони NOKIA з номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , два стаціонарних телефонних апарата із встановленням номеру. Зазначив, що з метою налагодження бізнесу у сфері надання послуг з пасажирських перевезень на території м. Первомайський, Первомайського району та Харківської області, з часу укладення Договору та протягом його дії, він був змушений купувати та поширювати рекламну продукцію, наймати диспетчерів та водіїв, платити найманим особам заробітну плату, сплачувати податки, на що було витрачено великі кошти. Позивачка станом діяльності не цікавилася, а лише отримувала половину прибутку на свій картковий рахунок. Через початок ведення воєнних дій та пандемію займатися діяльністю товариства стало не рентабельно, тому у вересні 2021 року постало питання про дострокове розірвання договору, про що повідомлено позивачку. Вважає, що позивачкою не доведено досягнення мети спільного договору та отримання прибутку. Прибуток має бути результатом спільної діяльності. Таким чином відповідач вважає, що позовні вимоги є не доведеними і в позові слід відмовити.

Через пандемію та воєнний стан підготовче засідання відкладалося та було закрито ухвалою суду від 15.02.2023 року.

В судове засідання 03.09.2024 року позивачка не прибула, проте від її представника, адвоката Ключко Т.О., надано письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність її довірительки. Наполягає на задоволенні позову.

Відповідач та його представник, також не прибули, а від представника, адвоката Поліщук надано заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов.

Враховуючи неявку обох сторін, суд ухвалив розглянути справу без їхньої участі на підставі наявних доказів, а в силу ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування процесу за допомогою технічних засобів.

Суд, вивчивши позовну заяву, відзив на позов, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дані правовідносини регулюються положеннями спірного Договору, а також нормами ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1132-1143 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном. Ведення бухгалтерського обліку спільного майна учасників може бути доручено ними одному з учасників. Користування спільним майном учасників здійснюється за їх спільною згодою, а в разі недосягнення згоди - у порядку, що встановлюється за рішенням суду. Під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства. У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.

Кожний учасник договору простого товариства має право ознайомлюватися з усіма документами щодо ведення спільних справ учасників. Відмова від цього права або його обмеження, в тому числі за погодженням учасників, є нікчемною.

Прибуток, одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників.

Умова про позбавлення або відмову учасника від права на частину прибутку є нікчемною.

Договір простого товариства припиняється у разі:

1) визнання учасника недієздатним, безвісно відсутнім, обмеження його цивільної дієздатності, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників;

2) оголошення учасника банкрутом, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників;

3) смерті фізичної особи - учасника або ліквідації юридичної особи - учасника договору простого товариства, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників або заміщення учасника, який помер (ліквідованої юридичної особи), його спадкоємцями (правонаступниками);

4) відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників;

5) спливу строку договору простого товариства;

6) виділу частки учасника на вимогу його кредитора, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників;

7) досягнення мети товариства або настання обставин, коли досягнення мети товариства стало неможливим.

У разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін.

Поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Учасник, який вніс у спільну власність річ, визначену індивідуальними ознаками, має право у разі припинення договору простого товариства вимагати в судовому порядку повернення йому цієї речі за умови додержання інтересів інших учасників і кредиторів.

Учасник може зробити заяву про відмову від подальшої участі у безстроковому договорі простого товариства не пізніш як за три місяці до виходу з договору.

Учасник договору простого товариства, укладеного на визначений строк, або договору, у якому досягнення мети визначено як скасувальна умова, має право вимагати розірвання договору у відносинах з іншими учасниками через поважну причину з відшкодуванням іншим учасникам реальних збитків, завданих розірванням договору.

Зокрема, судом встановлено та не оспорюються сторонами, що між позивачкою та відповідачем 07.06.2012 року укладено Договір про спільну діяльність в транспортній сфері для досягнення господарських і комерційних цілей: надання спільних послуг з пасажирських перевезень на території міста Первомайський Первомайського (тепер Лозівського) району Харківської області та Харківській області, об`єднуючи диспетчерську базу, яка належить відповідачу, а саме телефонні лінії: 0(5748) 3-91-00; 0(5748) 3-44-00; 0(5748) 3-43-40; 0(5748) 3-40-40, в спільну диспетчерську службу із збереженням цих телефонних номерів та належних їй грошових коштів у сумі 13800,00 доларів США, що на час їх внесення згідно курсу НБУ складало 111780,00 грн. (т.1 а.с.13-14). Строк дії договору 10 років з дня його підписання.

Отже, на момент ухвалення рішення суду строк дії договору закінчився і сплив він 07.06.2022 року. Виходячи з цього, в частині позовних вимог про розірвання спірного договору відсутній предмет спору, тому в цій частині позовних вимог слід провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Проте, на час подачі позову були підстави для розірвання договору відповідно до п.10, тобто за невиконання або неналежне виконання цього Договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та цього Договору. Зокрема, п.11.4. передбачає, що дія Договору може бути припинена за заявою однієї із Сторін в разі невиконання другою Стороною своїх зобов`язань. В даному випадку всі негативні наслідки розірвання лягають на винну особу. За умовами Договору відповідач мав здійснити дії з організації процесу діяльності для досягнення цілей, передбачених п.1.1. Договору. Також на нього було покладено обов`язок надавати позивачці щомісячно звіти та інформувати її про хід спільної діяльності та досягнутих результатів не пізніше 5 днів після закінчення звітного періоду відповідно до п.8.3. Договору, чого відповідач не робив та не спростував зворотного у своєму відзиві, а на нього такий обов`язок був покладений відповідно до ч.2 ст. 1134 ЦК України та Договором. Ще одним порушенням умов Договору, а саме п.6.4., є те, що відповідач не уточнив пайову участь у спільній діяльності, бо відмовляючись від частини телефонних номерів, які використовував в діяльності надання спільних послуг з пасажирських перевезень, не погодив з позивачкою вказане питання і не вніс відповідні зміни і доповнення у Договір, чим порушив її права.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530, 610-611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема його розірвання.

Щодо поділу спільного майна, то він у Договорі прописаний в п. 7.1. та п. 7.2. і його порядок визначений однаково щодо закінчення терміну дії договору так і щодо дострокового його розірвання.

Так, відповідно до умов укладеного Договору, а саме п.7.1. «Грошові і майнові внески Сторін, а також майно створене або набуте Сторонами внаслідок спільної діяльності, складає їх спільну власність, яка після закінчення терміну дії цього Договору, або його дострокового розірвання в судовому порядку, або за взаємною згодою Сторін, буде розділено згідно внесених грошових часток на його придбання». Саме на цей пункт Договору посилається позивачка вимагаючи у відповідача суму її внеску.

Відповідач же посилається на п.7.2. Договору, де зазначено: «Після закінчення терміну дії цього Договору, або у випадку його дострокового розірвання ОСОБА_2 зобов`язується безоплатно передати ОСОБА_1 телефонні лінії: 0(5748) 3-91-00; 0(5748) 3-44-00 та одну стаціонарну радіохвильову базу ІСОМ, одну радіохвильову вишку, чотири мобільних телефони NOKIA з номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , два стаціонарних телефонних апарата із встановленням номеру».

На думку суду, ці два пункти договору суперечать одне одному, а також положенням Договору, визначеним п.п.1, 6 щодо його предмету та внесків.

По-перше, в п.7.1. йдеться про дострокове розірвання саме в судовому порядку, чим і скористалася позивачка, подавши цей позов, а у п.7.2. про судовий порядок не зазначено, що наводить суд на думку, що йдеться про дострокове розірвання з інших підстав (взаємна згода сторін, досягнення мети договору, тощо).

По-друге, внесок відповідача вказаний як «телефонні лінії, а саме: 0(5748) 3-91-00; 0(5748) 3-44-00; 0(5748) 3-43-40; 0(5748) 3-40-40», а відповідно до п.7.2. пропонується передати позивачці, крім телефонних ліній 0(5748) 3-91-00; 0(5748) 3-44-00, що були у внеску, ще і одну стаціонарну радіохвильову базу ІСОМ, одну радіохвильову вишку, чотири мобільних телефони NOKIA з номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , два стаціонарних телефонних апарата із встановленням номеру, що у внеску відповідача не було і для суду незрозуміло походження цього майна.

Переважним способом правового регулювання договірних цивільних відносин в Україні є саморегулювання, що здійснюється безпосередньо учасниками таких відносин як членами громадянського суспільства з урахуванням їх власних інтересів. Саморегулювання договірних цивільних відносин це врегулювання зазначених відносин на власний розсуд безпосередньо їх учасниками (сторонами) в укладеному між ними договорі, норми (правила) якого можуть відступати від норм (нормативних приписів), закріплених у відповідних актах цивільного законодавства та розрахованих на врегулювання саме таких відносин, крім випадків, коли в актах цивільного законодавства прямо вказано на неможливість відступати від норм (нормативних приписів), що вміщені в них, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті укладеного між сторонами договору.

Таким чином, суд вважає, що застосуванню підлягає саме п.7.1. Договору, який є більш спеціальним, конкретним та зрозумілим оскільки поділ відбувається у судовому порядку, а внесок позивачки був саме у грошовому вигляді, тому при поділі майна між сторонами Договору, який неналежним чином виконувався з боку відповідача, має бути саме у грошовому вигляді і відповідач має повернути позивачці її внесок, який дорівнює 362618,46 грн. в еквіваленті на курс долара США по курсу НБУ на час подання позову (а.с.39).

Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки суми внесеного вкладу при укладенні договору в розмірі 362618,46 грн. підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення половини суми недоплаченого прибутку, то у її задоволенні слід відмовити за недоведеністю. Матеріали справи взагалі не містять доказів отримання прибутку у такому розмірі, як зазначила позивачка. Вона самостійно визначила суму прибутку у 10000,00 на місяць помножену на 36 місяців (тобто три роки) та вивела суму у 360000,00 грн. Натомість, стороною відповідача доведені витрати на купівлю та поширення рекламної продукції, сплату найманим диспетчерам та водіям заробітної плати, сплату податків, на що було витрачено великі кошти і, що підтверджено документально: податковими деклараціями, трудовими договорами, видатковими накладними журналами обліку робочого часу та заробітної плати, актами приймання-передачі виконаних робіт (а.с.75-254 т.1, а.с.1-25 т.2).

Крім того, відповідач зазначив, що прибутки він сплачував відповідачці на картковий рахунок і цього не заперечує сама позивачка, про що зазначила у п.3 прохальної частини Претензії від 27.09.2021 року (а.с.18 т.1). Проте, в яких саме сумах були сплачені ці прибутки сторони суду не повідомили.

Судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог та ЗУ «Про судовий збір».

По першій позовній вимозі про розірвання договору простого товариства суд закриває провадження, а тому, відповідно до п.5 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» повертає позивачці судовий збір в сумі 908,00 грн.

Стосовно позовної вимоги матеріального характеру, то ціна позову склала 722618,46 грн., а задоволено на 362618.46 грн., що складає 50,18%. Отже пропорційно сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 3626,10 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 133, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 525, 526, 530, 610-611, 1132-1143 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Провадження у справі за позовною вимогою про розірвання договору про спільну діяльність від 07.06.20212 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-741 закрити.

Позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_2 суми внесеного вкладу при укладенні договору про сумісну діяльність задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму внесеного вкладу за договором про спільну діяльність від 07.06.20212 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1-741 362618,46 грн.

Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої суми прибутку в сумі 360000,00 грн. залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3626,10 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету сплачену нею суму судового збору в АТ КБ ПиватБанк згідно квитанції: 0.0..1 від 25.11.2021 року в розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня виготовлення його повного тексту.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 01.10. 2024 року.

Суддя: С. В. Библів