Провадження № 2-н/643/2955/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Державного підприємства «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова через систему «Електроний суд» з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Державного підприємства «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор».

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, встановив таке.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 4 ст. 163 ЦПК України якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має електронний кабінет, заявник надалі повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Проте, у заяві ОСОБА_1 відсутнє зазначення про наявність або відсутність електронного кабінету у боржника Державного підприємства «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор».

Доказів на підтвердження цих обставин до заяви також не додано.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Слід зазначити, що нормами ЦПК України не передбачено порядок подання через підсистему «Електронний суд» заяви про видачу судового наказу до боржника, який не має зареєстрованої офіційної електронної адреси, тому у даному випадку суд застосовує положення ЦПК України щодо подання до суду в електронній формі позовної заяви та документів, що додаються до неї.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету у паперовій формі листом з описом вкладення.

Судом також враховуються положення ст. 14 ЦПК України щодо можливості обміну документів між учасниками судового процесу через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему (далі ЄСІТС).

Одночасно суд зазначає, що згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимоги Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до положень пунктів 59, 61 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення копії заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів іншим учасникам справи, у разі відсутності у них зареєстрованого електронного кабінету у системі «Електронний суд», може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.

Саме опис вкладення є офіційним підтвердженням наявності у відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 914/1955/17).

Отже, у разі подання до суду заяви про видачу судового наказу та документів, що додаються до неї, в електронній формі, заявник зобов`язаний додати до заяви доказ надсилання таких матеріалів боржнику, а саме квитанцію про їх направлення, сформовану у ЄСІТС, у разі наявності електронного кабінету у боржника, або лист з описом вкладення у разі відсутності у боржника електронного кабінету.

Проте, до заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу не додано доказів надсилання боржнику копії поданої заяви з доданими до неї матеріалами як за допомогою ЄСІТС, так і листом з описом вкладення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відтак, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 19, 160 161, 163, 165 167, 177, 258 261, 353 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Державного підприємства «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор».

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 жовтня 2024 року.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО