ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/793/24

провадження № 22-ц/4809/1315/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2024 у складі головуючого судді Шевченко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

06.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.02.2020 в сумі 48397,12 гривень, та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_3 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 21.02.2020, що акцептована відповідачем 21.02.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № від 11.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_3

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором позики №501906429 від 11.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_3 .

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 09.01.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 48397,12 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4263,88 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 41745,47 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2024 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № від 21.02.2020 року в розмірі 48 397, 12 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 263, 88 грн.;

- заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 41 745, 47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028, 00 грн., та 13000, 00 грн. витрат на правову допомогу .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідачем не виконано зобов`язання за кредитним договором № від 11.02.2020, відповідно з нього підлягає стягненню на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за цим правочином у загальному розмірі 48 397, 12 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначала, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вважає, що позивач не представив достатніх та допустимих доказів на підтвердження переходу до нього права вимоги до відповідачки за цим кредитним договором.

Відповідно до п. 6.1.4 договору факторингу №14-07/21 від 14.07.202, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання передавання реєстру боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги для боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.

В матеріалах справи відсутній акт приймання-передавання реєстру боржників ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал», а отже, не доведено перехід вимоги кредитора за кредитним договором № від 11.02.2020 до ТОВ «Вердикт Капітал», що ставить під сумнів перехід цього права вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект центр».

Суд не врахував зазначені умови договору факторингу №14- 07/21 від 14.07.2021, та дійшов хибного висновку про те, що Позивач набув право вимоги до відповідачки .

Вважає, що стороною позивача не доведено перехід до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за договором позики № від ТОВ "Вердикт Капітал", та відповідно від первісного кредитора ТОВ "Інфінанс" до ТОВ "Ведикт Капітал".

Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики №, укладеним між відповідачем та первісним кредитором ТОВ "ІНФІНАНС".

Разом з тим, на підтвердження заявлених вимог, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви договір факторингу №14-07/21, укладений 14.07.2021 між ТОВ "ІНФІНАНС" та ТОВ "Вердикт капітал". Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №4-07/21 первісний кредитор відступив право вимоги до відповідачки за кредитним договором № від 11.02.2020.

Позивачем не долучено до позовної заяви доказів на підтвердження того, що він набув право грошової вимоги до відповідачки саме за кредитним договором №/1 від 08 січня 2021 року, а також доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" набуло право вимоги та, відповідно, мало право відступати право вимоги за вказаним вище договором.

Договір між позивачем та відповідачем укладено 11 лютого 2020 року, при цьому договорів про продовження строку дії кредитного договору не подавалось, що свідчить про сплив позовної давності 11.02.2023. Позивач звернувся із позовом до суду лише 29.01.2024, тобто з пропуском загального строку позовної давності, що становить три роки.

Також вказує, що наданий розрахунок витрат на правничу допомогу є завищенимта неспівмірним з наданими послугами, тому у стягненні витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Справа, що розглядається не є складною і не потребує багато часу на побудову правової позиції професіоналом у галузі права, дії виконані адвокатом по справі не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на їх виконання.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

11.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_3 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, на отримання кредиту згідно заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 21.02.2020, що акцептована 21.02.2020, шляхом підписання електронним підписом ОСОБА_3 (а.с.5-9).

Відповідно до умов договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000, 00 грн., в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору.

Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на . телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними.

Пропозиція (оферта) на отримання 3 траншу згідно заявки-анкети № від 21.02.2020 в рамках договору про надання позики № від 11.02.2020, підписано позичальником 21.02.2020 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця, розмір кредиту 5000,00 грн, строком користування 30 днів, строком дії договору надання позики 3 роки (а.с.9).

21.02.2020 ОСОБА_3 було заповнено заявку-анкету на отримання кредиту, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки (а.с.9 зв.ст., а.с.10 зв.ст.).

Згідно квитанції №49299858 від 21.02.2020 ТОВ «Інфінанс» перерахувало 5000,00 грн ОСОБА_3 на картку № НОМЕР_1 (а.с.20).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_3 станом на 09.012021 наявний борг у розмірі 48397,12 грн, з яких: - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 4263,88 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 41745,47 грн (а.с.21-23).

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, про відступлення права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № від 11.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_3 (а.с.24-27).

Відповідно до п.2.3. договору клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників (а.с.24).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_3 у загальному розмірі 5342,30 грн, з яких 4263,88 грн заборгованість за тілом кредиту, та 1078,72 грн заборгованість за процентами (а.с.28).

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №10-01/2023, яким відступило право вимоги до боржників відповідно до договору відступлення права вимоги, в тому числі за договором позики №501906429 від 11.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_3 (а.с.29-33).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до ОСОБА_3 у загальному розмірі 46009,35 грн, з яких 4263,88 грн заборгованість за основним зобов`язанням, та 41745,47 грн заборгованості за процентами (а.с.34).

04.05.2022 ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 .

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

За змістом ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Встановлено, що 11.02.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_3 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, акцептований 21.02.2020, шляхом підписання електронним підписом ОСОБА_3 (а.с.5-9).

Кредитор виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн, шляхом перерахування на картку № НОМЕР_1 (а.с.20).

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, про відступлення права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № від 11.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_3 (а.с.24-27).

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №10-01/2023, яким відступило право вимоги до боржників відповідно до договору відступлення права вимоги, в тому числі за договором позики №501906429 від 11.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_3 (а.с.29-33).

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № від 11.02.2020.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_3 станом на 09.012021 наявний борг у розмірі 48397,12 грн, з яких: - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 4263,88 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 41745,47 грн (а.с.21-23).

Відповідно до п.2.3. договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_3 виключно в частині сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників, а саме у загальному розмірі 5342,30 грн, з яких 4263,88 грн заборгованість за тілом кредиту, та 1078,72 грн заборгованість за процентами (а.с.24,28).

Встановлено, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № від 11.02.2020 вчасно не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка, яка з урахуванням умов п.2.3. договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 підлягає стягненню на користь нового кредитора - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в сумі 5342,30 грн, що зазначена у реєстрі боржників станом на момент відступлення первісним кредитором права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) дійшла висновку, що припис абзацу 2 ч. 1ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Питання про стягнення відсотків за користування кредитними коштами в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України позивачем не ставилось.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду, яким позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 5342,30 грн, з яких 4263,88 грн заборгованість за тілом кредиту, та 1078,72 грн заборгованість за процентами. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню 33,30 грн (1,10%) сплаченого судового збору (а.с.51) за подання позовної заяви, з позивача на користь відповідача, пропорційно до задоволеної апеляційної скарги, підлягає стягненню 3593,63 грн (98,9%), за подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За вказаного, з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню 3560,33 грн.

У поданому до суду позові ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заявлено про стягнення з відповідачки понесені витрати у розмірі 13000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначене узгоджується з положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесення ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надано суду: - заявку на надання юридичної допомоги №566 від 02.01.2024, згідно якої ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатське об`єднання АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових (юридичних) послуг за договором №02-01/2023, яка складається із надання консультації з вивченням документів 2 години у розмірі 3000 грн, та складення позовної заяви про стягнення боргу 5 годин у розмірі 10000 грн, а всього 13000 грн (а.с.49) акт №2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 на загальну суму 13000 грн (а.с.50).

Договір №02-01/2023 про надання правових (юридичних) послуг матеріали справи не містять.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), станом на дату ухвалення 29.05.2024 рішення Ленінським районним судом м. Кіровограда, та протягом п`яти днів з дати отримання рішення суду матеріали справи не містять, такі докази також не долучені.

Враховуючи, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не дотримані норми ст. 12, 81, п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, не надані належні та допустимі докази на підтвердження оплати послуг за надання правничої допомоги у зазначеній в заяві сумі - 13000 грн, вимоги про компенсацію таких витрат задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2024 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.02.2020 у розмірі 5342,60 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_5 3560,33 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

С. І. Мурашко

О. І. Чельник