печерський районний суд міста києва
пр. № 2-2332/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

позивачів за первісним (відповідачів за зустрічним) позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , їхнього представника ОСОБА_3 , представника відповідача за первісним (позивача за зустрічним) позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , представника відповідача за первісним позовом та одночасно третьої особи за зустрічним позовом: Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації - ОСОБА_6 , представника третьої особи за зустрічним позовом Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу

- за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про повернення дитини батькам,

- за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, у якому просили повернути їхню малолітню доньку ОСОБА_8 на виховання, припини опіку над нею ОСОБА_4 і припинити стягнення аліментів /т. І а. с. 1-76/.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі усунули ті обставини, на які посилався суд у рішенні, відбираючи дитину. Зазначили, що вони офіційно працевлаштувались на роботу, успішно працюють, користуються повагою у колективах, де працюють. Позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «ГОЛВУД» на посаді оператора на автоматичних та на півавтоматичних лініях у деревообробленні, позивач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Шахтар-Сервіс», надає послуги з прибирання внутрішніх приміщень стадіону «НСК Олімпійський». Після того, як у позивачів відібрали дитину, вони звернулися за допомогою до психолога Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр дитячий» Дніпровського району м. Києва. Відповідно до консультативного висновку психолога «Консультативно-діагностичного центру дитячий» Дніпровського району м. Києва від 18 серпня 2021 року зазначено наступне, що сімейна пара отримувала психотерапевтичну допомогу в продовж останніх 6-ти місяців з метою: відновлення психоемоційного стану в наслідок стресу, що був спричинений розлученням з донькою ОСОБА_8 , та сформування навичок для відновлення батьківсько-дитячих стосунків (опираючись на те, що психічно здорова особистість формується завдяки емоційному контакту між батьками та дитиною, формування довіри до оточуючого світу формується через довіру до батьків). Отже, батьки здобули навички відповідального батьківства. Разом з тим, опікун не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення позивачів, не надає будь-якої інформації про дитину, про стан її здоров`я та розвитку. Так, 28 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ НП у м. Києві, у якій повідомляв про те, що ОСОБА_4 , опікун малолітньої, впродовж тривалого часу не дає позивачам спілкуватися з дитиною та ігнорує їх спроби дізнатися про стан здоров`я їхньої дитини. Така ж заява в той же день була подана позивачем ОСОБА_2 . Начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації. Відповіді від ГУ НП у м. Києві на заяву ОСОБА_1 не надійшло. Що стосується Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, то листом від 19 серпня 2021 року № 105-105/оп/0-487-1473 позивачам повідомили лише, що їм «варто налагодити стосунки з опікуном для вирішення поставленого питання», питання практичної участі батьків у вихованні дитини не було вирішено.

Позивачі не мають можливості спілкуватись з донькою, разом читати книжки, грати в ігри для розвитку доньки, оскільки опікун її переховує. Донька позивачів ОСОБА_8 повністю ізольована від батьків, намагання побачитись з нею успіху не мали. Позивачі постійно звертаються до опікуна ОСОБА_4 за допомогою sms-повідомлень у «Viber», намагалися передати своїй дитині ліки, одяг, іграшки, цікавились здоров`ям ОСОБА_8 , але не отримували відповіді на свої питання. Отже, позивачі мають намір та бажання лікувати, виховувати та розвивати свою дитину, проте опікун чинить перешкоди у реалізації батьками своїх прав та обов`язків. На даний час позивачі проживають в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності матері позивача ОСОБА_9 . У квартирі підготовлена дитяча кімната з окремим ліжком, книгами, проведено ремонт. Власник квартири ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали свою нотаріальну згоду на те, щоб дитина проживала за вказаною адресою. Домашні тварини - два коти, які проживають у родині, проліковані від гельмінтів та пройшли щеплення в Державній ветеринарній лікарні Деснянського району м. Києва, на кожну тварину видано міжнародний ветеринарний паспорт. Позивачі пройшли медичний огляд та обстеження в закладах охорони здоров`я, на обліку у психіатра не перебувають. За рішенням суду позивачі сплачують аліменти, оскільки обидва працевлаштовані.

Представник відповідача Печерської районної у м. Києві державної адміністрації у відзиві позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог /т. І а. с. 90-93/.

Сторона відповідача ОСОБА_4 у відзиві також позов не визнала, її представник просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що позивачі обирають низькооплачувану роботу, яка не відповідає їхньому кваліфікаційному рівню з низькою заробітною платою, яка навіть не може покрити суму стягнених аліментів на утримання дитини. Консультативний висновок не містить конкретних вказівок щодо формування навичок відповідального батьківства, не зрозуміло чому психолог вирішила, що навички сформовані, скільки тривали консультації, чи має психолог відповідну кваліфікацію для навчання таких навичок. Довгий час після того, як дитину було передано опікуну, ОСОБА_8 ховала їжу під подушку і постійно просила показати, чи є в холодильнику їжа. Дитина жодного разу до відібрання не була у лікаря, крім двох випадків екстреної госпіталізації. За понад два роки батьки звернулися лише зі скаргами, а не з документами до Служби у справах дітей та сім`ї про виправлення причин, що стали підставою для відібрання малолітньої. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_9 не зареєстрована квартира, в якій вона надає дозвіл на проживання своєї онуки, квартира, згідно з інформацією цього ж реєстру, не має власника. З наданих фото не видно, де саме облаштовано дитяче місце проживання, як і неможливо встановити місце здійснення цих фото. Відсутні докази лікування обох домашніх котів від гельмінтів, лише є відмітка в одному паспорті, так само і щеплення зроблено тільки одному котові. Довідка з ЦМПД № 1 і Психоневрологічного диспансеру № 1 не підтверджує проведення медичного огляду. Посилання на те, що позивачі сплачують аліменти не заслуговують на уваги, оскільки опікун отримала тільки 7 000, 00 грн з травня 2021 року після накладення арештів на картки позивачів, що не можна порівняти з загальною сумою боргу 309 592, 23 грн. З довідок про нарахування заробітної плати вбачається, що позивачі за первісним позовом сплачують не 1/3 частку заробітку, а виключно як і коли забажають. Вважає, що єдиною метою повернення дитини є намагання позбутися такого тягаря, як сплата аліментів.

Відповідач ОСОБА_4 подала зустрічний позов, у якому просила позбавити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_8 , в обґрунтування якого вказала, що батьки дитини ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. Після відібрання дитини і передання її бабусі ОСОБА_4 було пройдено значний шлях з метою нормалізації фізичного та психічного здоров`я дитини, та завдяки значним зусиллям лікарів, бабусі і дідуся та інших фахівців дитина перестала відставати у розвитку, її психічне та фізичне здоров`я значно покращилося, дитина стала соціалізована.

Заперечуючи проти задоволення зустрічного позову, стороною відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відзиві вказано, що докази, на які посилалася сторона позивача за зустрічним позовом, були зібрані ще під час розгляду справи про відібрання дитини та втратили свою актуальність у цьому судовому процесі. Відповідачі протягом шести місяців здобували навички відповідального батьківства, вони проаналізували раніше допущені помилки і значно удосконалили свої вміння щодо догляду за дитиною. Відповідач ОСОБА_1 проходить онлайн навчання у школі гуманної педагогіки за курсом «Ключ до серця дитини». Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання у квартирі, де проживають відповідачі.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

07 жовтня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

12 жовтня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду у загальному порядку /т. І а. с. 80-81/.

08 листопада 2021 року представник відповідача Печерської районної в м. Києві державної адміністрації подала відзив на позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , котрий засобами поштового зв`язку до суду надійшов 19 листопада 2021 року /т. І а. с. 90-93/.

28 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на відзив відповідача Печерської районної в м. Києві державної адміністрації /т. І а. с. 101-110/.

24 січня 2022 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , клопотання про призначення судової психологічної експертизи і клопотання про долучення письмових доказів /т. І а. с. 111-127, 128-129, 130-149/.

31 травня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_11 до суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року у справі № 761/23236/21 та заяви про залишення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей і сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав без розгляду /т. І а. с. 165-167 «а»/.

19 жовтня 2022 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 подала клопотання про подання доказів у справі і витребування доказів, одночасно звертаючись із клопотанням про поновлення строків на вчинення таких дій /т. І а. с. 174-226/.

Представник позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні 27 жовтня 2022 року подала суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи: фотокартки з кімнати дитини і диск із записом розмови сторін, додаткові пояснення до свого позову /т. ІІ а. с. 1-13, 14-17/.

27 жовтня 2022 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_13 , поданого у судовому засіданні, про долучення письмових доказів до матеріалів справи: адвокатського запиту ОСОБА_3 і відповіді на нього /т. І а. с. 244-248, т. ІІ а. с. 85/.

Також ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про долучення додаткових пояснень, відмовлено у частині долучення документів до матеріалів справи, оскільки вони не містять відомостей про предмет доказування, і тому вони судом повертаються заявнику /т. ІІ а. с. 1-13, 14-17, т. ІІ а. с. 85/.

27 жовтня 2022 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_11 про долучення письмових доказів до матеріалів справи /т. І а. с. 130-149, т. ІІ а. с. 86/.

27 жовтня 2022 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 про поновлення строку на подання доказів і витребування доказів саме у частині долучення письмових доказів до матеріалів справи, у частині витребування - відмовлено /т. І а. с. 174-226, т. ІІ а. с. 86/.

27 жовтня 2022 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_4 з вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав /т. І а. с. 18-84, т. ІІ а. с. 86/.

21 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку від представника відповідачів за зустрічним позовом (позивачів за первісним) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшов до суду відзив на позов про позбавлення батьківських прав /т. ІІ а. с. 95-161/.

23 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку від представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) ОСОБА_4 - ОСОБА_12 до суду надійшла відповідь на відзив відповідачів за зустрічним позовом (позивачів за первісним) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /т. ІІ а. с. 162-175/.

05 грудня 2022 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника третьої особи у справі за зустрічним позовом Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про долучення до матеріалів справи копії акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 /т. ІІ а. с. 177, 213/.

Також 05 грудня 2022 року ухвалою суду, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідачів за зустрічним позовом (позивачів за первісним) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про долучення доказів до матеріалів справи і відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів /т. ІІ а. с. 178-188, 189-212, 213-214/.

Окрім цього, 05 грудня 2022 року представник третьої особи у справі за зустрічним позовом Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби /т. ІІ а. с. 217/.

01 лютого 2023 року, 09 березня 2023 року, 01 червня 2023 року, 19 червня 2023 року від третьої особи у справі за зустрічним позовом Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації на електронну поштову скриньку суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності представника Служби.

23 березня 2023 року представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації подала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо малолітньої доньки ОСОБА_14 /т. ІІ а. с. 234-237/.

27 березня 2023 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_12 подала клопотання про подання доказів у справі, одночасно звертаючись із клопотанням про поновлення строків на вчинення такої дії /т. ІІІ а. с. 1-84/.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_4 - ОСОБА_12 про поновлення строку на подання доказів і долучення письмових доказів до матеріалів справи /т. ІІІ а. с. 1-84, 88/.

Під час судового засідання 27 березня 2023 року представник позивачів за первісним позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи і додаткової пояснення на зустрічний позов, які ухвалою суду від 27 березня 2023 року, постановленими на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеними до протоколу судового засідання, задоволено і долучено подані письмові докази до матеріалів справи /т. ІІІ а. с. 88/.

У судовому засіданні 27 березня 2023 року подані представником відповідачів ОСОБА_3 додаткові пояснення щодо відсутності підстав для задоволення зустрічного позову про позбавлення батьківських прав з урахуванням практики Верхового Суду долучено до матеріалів справи /т. ІІІ а. с. 85-87, 88/.

27 березня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі і призначено до розгляду по суті /т. ІІІ а. с. 89-91/.

25 травня 2023 року позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) ОСОБА_4 подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутністю, за участю її представника - ОСОБА_12 /т. ІІІ а. с. 101/.

09 червня 2023 року і 05 вересня 2023 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) ОСОБА_4 - ОСОБА_12 подала клопотання про виклик у судове засідання і допит свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 /т. ІІІ а. с. 105-107, 178-185/.

14 червня 2023 року представник позивачів за первісним позовом (відповідачів за зустрічним) ОСОБА_3 подала суду заяву про виклик свідка і допит у засіданні ОСОБА_18 /т. ІІІ а. с. 108/.

14 червня 2023 року суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивачів за первісним позовом (відповідачів за зустрічним) ОСОБА_3 про допит свідка ОСОБА_18 /т. ІІІ а. с. 108, 109, 110-111/.

14 червня 2023 року допитана як свідок ОСОБА_18 [бабуся дитини, матір відповідача ОСОБА_2 ] надала суду покази, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживають з нею. Вони дуже люблять один одного, піклуються. ОСОБА_8 була довгоочікуваною дитиною, яку батьки дуже люблять, вони все для неї робили. Бабуся ОСОБА_4 думала тільки про нерухомість, вона ще раніше погрожувала забрати дитину, все, що говорила ОСОБА_4 - неправда, бо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 дуже добре дбали про дитину, вона була розвинена та доглянута. Діти [ ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ] дуже переживають і страждають без дитини. Вони ходять на всі курси відповідальних батьків. У 2018 році купили земельну ділянку у с. Жуківка, замовили проєкт. Щотижня свідок ОСОБА_18 відвідувала дітей [ ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ]. Також вказала, що у них було дві кімнати [у квартирі], матраци і вішалки з одягом, для дитини, меблів не було - вони планували переїжджати до неї. Опікун ОСОБА_4 жила поверхом нижче і діти [ ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ] чули п`яні сварки, тому вирішили переїхати до неї. У серпні, вересні, жовтні 2019 року свідок приходила до опікуна, але двері не відчиняли. Опікуни жили на дачі в ОСОБА_19 , де свідок була один раз, але ОСОБА_8 не побачила. Діти [ ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ] знайшли офіційну роботу, вони подорослішали і дуже хочуть повернути дитину. У доньки [ ОСОБА_2 ] є заборгованість по аліментам, але вона була погашена у сумі 220 000, 00 грн. Зі слів зятя [ ОСОБА_1 ] свідок дізналася, що його мати [ ОСОБА_4 ] зловживає спиртними напоями /т. ІІІ а. с. 110-111/.

11 липня 2023 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) ОСОБА_4 - ОСОБА_12 подала клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів /т. ІІІ а. с. 116-147, 148-177/.

05 вересня 2023 року у судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_4 - ОСОБА_12 про долучення письмових доказів до матеріалів справи /т. IV а. с. 38-39/.

Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, залишено без задоволення клопотання представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_4 - ОСОБА_12 про виклик у судове засідання і допитати свідками: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки ці особи допитувалися під час вирішення питання щодо відібрання дитини /т. ІІІ а. с. 105-107, 178-185, т. IV а. с. 39/.

05 вересня 2023 року у судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідачів за зустрічним) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про долучення письмових доказів до матеріалів справи /т. ІІІ а. с. 231-236, 237-250, т. IV а. с. 1-25, 26-31, 32-37, 38-39/.

11 жовтня 2024 року у судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідачів за зустрічним) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про долучення письмових доказів до матеріалів справи /т. IV а. с. 47-58, 64/.

28 листопада 2023 року у судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідачів за зустрічним) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про долучення письмових доказів до матеріалів справи /т. ІV а. с. 68-122/.

15 серпня 2024 року у судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідачів за зустрічним) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про долучення письмових доказів до матеріалів справи /т. ІV а. с. 149-162, 163/.

08 жовтня 2024 року у судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки присутніх представників сторін, внесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової психологічної експертизи.

Позивачі за первісним позовом (відповідачі за зустрічним) ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , їхній представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позов про повернення дитини підтримали і просили задовольнити, з підстав, наведених у заявах по суті і посилаючись на подані докази, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у судовому засіданні позов про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_20 підтримав і просив задовольнити, посилаючись на подані докази і доводи у заявах по суті, одночасно відмовивши у задоволенні первісного позову.

Представник відповідача за первісним позовом та одночасно третьої особи осіб за зустрічним позовом Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації - ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні первісного позову про повернення дитини, задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи за зустрічним позовом Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації - ОСОБА_7 просила задовольнити первісний позов, повернувши дитину батьками, і відповідно - відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Суд, допитавши свідка, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, думку третіх осіб, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

29 січня 2016 року у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 2102, народилася донька ОСОБА_8 , відповідно до свідоцтва про народження від 20 лютого 2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

31 липня 2019 року до Печерської РДА надійшов запит Уповноваженого Президентом з прав дитини ОСОБА_21 про з`ясування ситуації та вжиття всіх вичерпних заходів щодо захисту прав та інтересів дитини ОСОБА_20 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Актом обстеження умов проживання від 01 серпня 2019 року, складеного головними спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА у Києві, на підставі повідомлення Уповноваженого Президентом України у справах дітей про порушення прав ОСОБА_20 , засвідчено умови проживання останньої за адресою: АДРЕСА_3 , а саме, що у квартирі брудно, у кімнаті 1 на підлозі розташований матрац, стіни розмальовано дитиною, у кімнаті розташовані тарілки з кормом та горщики, на вішалках дитячі речі, поличка з книгами, у квартирі два коти, на кухні безлад, ванна кімната у задовільному стані, відносно чиста, доступу до кімнати 2 не було, оскільки дитина спала на матраці, на підлозі.

Наказом від 07 серпня 2019 року № 39 Печерської РДА «Про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_22 », влаштовано малолітню ОСОБА_23 , яка залишилася без батьківського піклування, до родини баби дитини - ОСОБА_4 тимчасово.

Розпорядженням Печерської РДА від 06 серпня 2019 року № 528 ухвалено відібрати у батьків ОСОБА_2 і ОСОБА_1 малолітню доньку ОСОБА_23 , у зв`язку із тим, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини

Дівчинка з батьками проживала у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку № 179 від 09 вересня 2019 року психологічного дослідження малолітньої ОСОБА_8 , яка на даний час проживає з бабусею і дідусем, психоемоційний стан дитини характеризується підвищеним рівнем тривожності, наявністю страхів й агресивністю, поведінка стримана і напружена, дитини не довіряє незнайомцям, не одразу йде на контакт, відчуває небезпеку, актуалізована потреба у безпеці та захисті. Встановивши контакт, дитина із інтересом взаємодіє з дорослим, наслідує поведінку, зацікавлена у грі. У вираженні емоцій стримана, реакції можуть бути не адекватними, є складності у вираженні співчуття. Розвиток пізнавальної сфери та мовлення не відповідають віку дитини. Визначити вид прив`язаності дитини до її батьків з бабусею та дідусем, не є можливим. Бабусею із дідусем дитина називає мамою і татом, реагує на них привітно, але стримано. У дитини формується емоційна прив`язаність до них, вони вже є близькими для неї людьми. Вона у поведінці наслідує бабусю, пов`язує з нею піклування, ніжність та захист, просить про допомогу дідуся. Результати обстеження дитини вказують на ознаки насильства (фізичного та психологічного) по відношенню до дитини з боку особи, яку вона називає «тато». При цьому дитина привітно реагує на дідуся, йде на контакт, зазначає, що не він робив боляче. Проблеми із сном, затримки розвитку мовлення, постійне прохання їжі може бути пов`язане з досвідом пережитого насильства, порушення режиму сну та відсутність достатнього харчування та піклування у дитини за час проживання з її батьками.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року позов Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування у справі № 757/43244/19-ц задоволено: відібрано малолітню ОСОБА_24 від батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , без позбавлення батьківських прав, встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_25 і призначено ОСОБА_4 її опікуном. Вирішено питання стягнення аліментів: стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_20 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з 14 серпня 2019 року і до досягнення нею повноліття /т. І а. с. 12-22/.

Рішення суду від 16 грудня 2020 року набрало законної сили 26 січня 2021 року.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні був введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

На теперішній час воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався і наразі триває.

Опікун ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 виїхала з України і перебуває у Туреччині.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 Сімейного кодексу України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року, який триває станом на час розгляду справи і на день постановлення рішення.

Загальновідомим є той факт, що внаслідок ракетних ударів по Україні з боку країни - агресора в Україні масово гинуть мирні люди, зокрема діти; тому дитина не може бути повернута тоді, коли повернення суперечитиме її інтересам, оскільки створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я, тому власне опікун, діючи з міркувань безпеки дитини, і виїхала з нею Турецької Республіки, де перебуває і дотепер.

З метою безпеки та задля збереження життя та здоров`я дитини на час воєнного стану в Україні є доцільним її перебування зі своїм опікуном, яка є її рідною бабусею, закордоном.

Суд також врахував, що дитині створені належні та безпечні умови для проживання, дитина навчається у школі і відвідує гуртки. Твердження позивачів за первісним позовом про те, що відповідач ОСОБА_4 перешкоджає у спілкуванні з дитиною, суд не приймає до уваги, оскільки зазначене можна врегулювати шляхом врахування графіку занять дитини та обрати вільний для спілкування час або звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні.

Згідно з частиною першою ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною другою ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та / або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

В обґрунтування позову про позбавлення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 батьківських прав щодо їхньої малолітньої доньки ОСОБА_8 , позивач за зустрічним позовом вказала, що батьки дитини ухиляються від виконання своїх обов`язків по її вихованню, жорстоко поводяться з дитиною.

Фактично відібрання ОСОБА_20 здійснено ще 07 серпня 2019 року і з цього часу дівчинка постійно перебуває під опікою своєї бабусі ОСОБА_4 , яка у своєму позові не посилається на те, що факти жорсткого поводження мають місце збоку батьків з часу перебування дитини під її опікою.

Суд критично оцінює наведені підстави, оскільки власне позов Печерської районної в м. Києві державної адміністрації у справі № 757/43244/19-ц про відібрання дитини було подано без вимог про позбавлення їх батьківських прав і під час розгляду судом позову про відібрання дитини від батьків не було встановлено факту жорстокого поводження з дитиною.

Що стосується ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, то належних доказів таких тверджень стороною позивача за зустрічним позовом суду не надано, навпаки, матеріали справи містять докази, які частково їх спростовують: батьки працювали над усуненням причин, на підставі яких доньку було відібрано, та намагалися організувати умови, для її життя і розвитку.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з висновком Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 22 березня 2023 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_14 /т. ІІ а. с. 234-237/. У висновку вказано, що після відібрання дитини батькам були надані повні і змістовні роз`яснення щодо можливості повернення доньки на виховання, але з того часу до грудня 2022 року від них не надходило жодних заяв щодо зміни їх ставлення до ситуації, жодних довідок з роботи, жодних підтверджень щодо їхньої участі у вихованні та утриманні дитини. Враховуючи, що дитиною опікуються рідні батьки ОСОБА_1 , він не намагався налагодити з ними стосунки, не прийняв жодних спроб на виправлення ситуації.

Такий висновок Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації також суд оцінює критично, він не є об`єктивним і суд не може з ним погодитися, оскільки позивачі за первісним позовом надали докази протилежного - здійснення ними певних кроків у напрямку виправлення неналежного виконання ними батьківських обов`язків, що мало місце і потягло за собою відібрання малолітньої доньки, які містяться у матеріалах справи, у першу чергу на підтвердження підстав свого позову разом з позовною заявою, поданою у жовтні 2021 року, так і протягом розгляду справи з клопотаннями про долучення доказів.

Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів доходить висновку про відмову у задоволенні і первісного позову про повернення дитини батькам, оскільки передусім суд враховує інтереси дитини, безпека якої в умовах воєнного стану не може бути забезпечена абсолютно, і створення належних умови для її комфортного перебування закордоном з опікуном, і розвитку відповідно віку, і зустрічного про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_8 , так як підстави передбачені статтею 164 Сімейного кодексу України, зокрема пунктами 2, 3 частини першої цієї статті, на які посилається позивач ОСОБА_4 .

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні первісного і зустрічного позовів суд відмовив, розподіл судового збору серед сторін не здійснюється.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-16, 29 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 7, 19, 150, 152, 164 Сімейного кодексу України,

ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про повернення дитини батькам залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Суддя І. В. Литвинова