У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 р. м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Шубочкіна Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю надійшла вказана позовна заява. Позивач звернувся до суду з позовом у якому посилаючись на укладений між сторонами договір позики від 08.08.2014 року, просить стягнути з відповідача борг в розмірі 1 305 600,00 гривень. В обгрунтування позовної заяви ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_2 при розгляді справи за № 757/23242/15-ц подала суду докази того, що вона сплатила останній спірний борг. В якості останніх відповідач надала письмовий документ, в якому нібито ОСОБА_3 власноручно зазначено про повернення їй 35400 доларів США. Відповідно до висновку експерта № 356/1 від 22.10.2020 року Українським НДІ спеціальної техніки та судових експертиз СБУ записи про повернення їй ОСОБА_2 боргу в розмірі 3600 доларів США та 29900 доларів США були підроблені.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

15.10.2024 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Вказана підстава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відмова у відкритті провадження у справі можливе за умови, що судове рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову це річ, щодо якої виник спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18)).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить захистити його право.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Судом встановлено, що 12 грудня 2017 року рішенням Печерського районного суду м. Києва у позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про визнання договору позики виконаним, договору іпотеки закінченим та стягнення надшлишково перерахованої суми позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовлено.

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнила частково, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнила частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року постановлено скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким: позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_2 за договором позики, який укладено 8 серпня 2014р., із змінами від 31 жовтня 2014р., між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки, який укладено 8 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Скляр О.С., реєстраційний номер 25353503. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

28 травня 2020 року постановою ВС касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 червня 2018 року залишено без змін.

Частинами 4,5 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Слід звернути увагу позивача, що існує інший порядок звернення позивача за захистом своїх прав, зокрема із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими або виключеними обставинами, якщо такі не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2ст.423 ЦПК України).

Жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення з метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (принцип правової визначеності).

Таким чином, враховуючи що предмет спору у даній справі та у цивільній справі № 757/23242/15-ц є тотожним, вимоги ОСОБА_3 вже були предметом судового розгляду та за наслідками їх розгляду ухвалено судове рішення, що набрало законної сили, на підставі вимог ст. 186 ЦПК України, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Шубочкіна