КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/4503/24
Провадження № 2-д/552/3/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.,

При секретарі Цимбалюк І.О.,

За участю адвоката Яресько Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду місті Полтаві, клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення азербайжанського суду від 20.07.2023 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2024 року Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України надано до Київського районного суду м.Полтави клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення азербайжанського суду від 20.07.2023 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Клопотання обґрунтоване такими обставини.

Гойгольським районним судом Азербайджанської Республіки винесено постанову від 20.07.2023 року. Згідно з даною постановою, було постановлено розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в Республіції Україна 11.02.2015 року за №106, залишення під її піклуванням неповнолітніх дітей, які народилися від спільного шлюбу: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і стягнено з відповідача ОСОБА_5 аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття у твердій грошовій сумі (190 сто дев`яносто) манатів щомісяця на кожну дитину, разом 380 (триста вісімдесят) манатів та рахування стягнення аліментів з 20.07.2022 року. З урахуванням того, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рішення не було виконано в Азербайджані. В зв`язку з чим просили суд винести рішення про визнання постанови Гойгольського районного суду Азейбарджанської Республіки від 20.07.2023 року з метою виконання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Яресько Н.В. не заперечувала, щодо визнання постанови Гойгольського районного суду Азейбарджанської Республіки від 20.07.2023 року з метою його подальшого виконання на території України.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 5 ст. 473ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Гойгольського районного суду Азербайджанської Республіки від 20.07.2023 року розірвано шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в Республіції Україна 11.02.2015 року за №106, залишено під піклуванням ОСОБА_1 неповнолітніх дітей, які народилися від спільного шлюбу: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття у твердій грошовій сумі (190 сто дев`яносто) манатів щомісяця на кожну дитину, разом 380 (триста вісімдесят0) манатів та рахування стягнення аліментів з 20.07.2022 року.

Вищевказане рішення набуло законної сили 21.08.2023 року.

Належним чином засвідчену та перекладену на українську мову копію вказаного рішення додано до матеріалів справи.

Між Україною та Азербайджанською Республікою відсутній міжнародний договір, який передбачає порядок визнання та виконання іноземних рішень.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Принцип взаємності полягає в тому, що держава, яка дотримується цього принципу, надає на своїй території аналогічні права і бере на себе аналогічні зобов`язання.

За приписом ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною другою ст. 11 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, то вважається, що воно існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно зі ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Зважаючи на те, що між Україною та Федеративною Республікою Німеччина відсутні договірні відносини про правову допомогу, суд приходить до висновку про необхідність застосування принципу взаємності.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 12«Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» рішення про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є таким, яке не потребує виконання.

Оскільки заінтересована особа не подала заперечень проти клопотання, а ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, тому клопотання підлягає задоволенню.

Застосування принципу взаємності заінтересованими особами не спростовано, за змістом судового рішення, а сторони були присутні під час розгляду спору.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Отже зважаючи на вищенаведене, суд вбачає підстави для задоволення клопотання клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення азербайжанського суду від 20.07.2023 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 354, 471-473 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання на території України рішення азербайжанського суду від 20.07.2023 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати в Україні постанову Гойгольського районного суду Азербайджанської Республіки від 20.07.2023 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в Республіції Україна 11.02.2015 року за №106, залишено під піклуванням ОСОБА_1 неповнолітніх дітей, які народилися від спільного шлюбу: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнення з ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття у твердій грошовій сумі (190 сто дев`яносто) манатів щомісяця на кожну дитину, разом 380 (триста вісімдесят) манатів та рахування стягнення аліментів з 20.07.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала виготовлена та підписана 03.10.2024 року.

Суддя Київського районного суду

міста Полтави Т.В.Турченко