Провадження № 2/686/5216/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2024 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі судового засідання Тимощук В.О.

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

та представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради про визнання протиправним звільнення та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради про визнання протиправним його звільнення з посади директора комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» з 18 червня 2024 року та скасування наказу в.о. директора департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради від 31 травня 2024 року №152-к «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення його на посаді директора даного закладу; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення та по день прийняття рішення у справі та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., посилаючись на те, що він 31 травня 2024 року звернувся до в.о. директора департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради із заявою про звільнення його з посади директора комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» шляхом переведення на посаду вчителя технологій та інформатики цього закладу за власним бажанням, яку 11 червня 2024 року відкликав в зв`язку з тим, що передумав звільнятися. Звільнення відбулось в період перебування його на лікарняному. Переведення працівника можливе лише за його згодою на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду. Однак, посада директора, яку обіймав позивач та посада вчителя технологій та інформатики, на яку він просив перевести, знаходяться в одному штатному розписі цього навчального закладу. Крім того, звільнення його з посади вплинуло на його життєвий уклад та змусило докладати додаткових зусиль для його організації.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що в заяві про звільнення ОСОБА_1 не конкретизував її дату, у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності, переведення позивача на посаду вчителя технологій та інформатики здійснено за його волевиявленням та не позбавило його трудової функції. Крім того, для стягнення моральної шкоди відсутня її наявність, вина, протиправність діяння її заподіювачу та причинний зв`язок між ними.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 36 ч. 1 п. 5 КЗпП України підставами припинення трудового договору є:переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Відповідно до вимог ст. 39 ч. 1 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 ст. 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених ч. 1 ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 38 ч. ч. 1 та 2 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Відповідно до вимог ст. 40 ч. 3 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності.

Відповідно до вимог ст. 5 ч. 1 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Відповідно до вимог ст. 38 ч. 3 Закону України Про повну загальну середню освіту» керівник закладу загальної середньої освіти має право призначати на посаду, переводити на іншу посаду та звільняти з посади працівників закладу освіти, визначати їхні посадові обов`язки, заохочувати та притягати до дисциплінарної відповідальності, а також вирішувати інші питання, пов`язані з трудовими відносинами, відповідно до вимог законодавства.

31 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради із заявою про звільнення його з посади директора комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» шляхом переведення на посаду вчителя технологій та інформатики цього закладу за власним бажанням.

Наказом в.о. директора департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради від 31 травня 2024 року №152-к ОСОБА_1 звільнено з посади директора комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» у зв`язку з переведенням на посаду вчителя технологій та інформатики цього закладу з 18 червня 2024 року на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України.

11 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. директора департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради із заявою про продовження роботи та відкликання заяви про звільнення в зв`язку з тим, що він передумав звільнятися.

В заяві про звільнення ОСОБА_1 не просив керівництво департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради звільнити його з посади директора ліцею з поважних причин та відкликав її до спливу двох тижнів. Крім того, посада директора, яку обіймав позивач та посада вчителя технологій та інформатики, на яку він просив перевести, знаходяться в одному закладі. А відповідно до вимог п. 4.5. Статуту комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» приймання та звільнення з посади педагогічних працівників ліцею відноситься до компетенції його керівника.

Відповідно до вимог п. 4.4. цього Статуту призначення на посаду та звільнення з посади директора ліцею здійснюється департаментом освіти та науки Хмельницької міської ради.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» з 18 червня 2024 року та скасувати наказ в.о. директора департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради від 31 травня 2024 року №152-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 1 та 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

ОСОБА_1 переніс нервовий стрес та душевні страждання у зв`язку з незаконним його звільненням. А тому, на думку суду, розмір даного відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на його користь, необхідно визначити в розмірі 10000 грн.

Відповідно до вимог ст. 235 ч. ч. 2, 8 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч. 1 цієї статті.

ОСОБА_1 заробітну плату за квітень і травень 2024 року нараховано в сумі 55541 грн. 10 коп. Середньоденна заробітна плата становить 1234 грн. 25 коп. (55541 грн. 10 коп./45 робочих дні). Середній заробіток за весь час затримки при звільненні за період з 18 червня 2024 року по 9 жовтня 2024 року становить 101208 грн. 50 коп. (82 дні х 1234 грн. 25 коп.), який підлягає стягненню з відповідача на його користь з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 430 ч. 1 п. п. 2, 4 ЦПК України, ст. ст. 36 ч. 1 п. 5, 38 ч. ч. 1 та 2,39 ч. 1, 40 ч. 3, 116, 117, 147, 235 ч. ч. 2, 8, 237-1КЗпП України, ст. 23 ч. ч. 1 та 2 ЦК України, ст. 5 ч. 1 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст. 38 ч. 3 Закону України Про повну загальну середню освіту», суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради» з 18 червня 2024 року.

Скасувати наказ в.о. директора департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради від 31 травня 2024 року №152-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №13 Хмельницької міської ради».

Стягнути з департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради (29013, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 53, ідентифікаційний код в ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 101208 грн. 50 коп. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів, та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Стягнути з департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради (29013, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 53, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради (29013, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 53, ідентифікаційний код в ) на користь держави судовий збір в сумі 3633 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

09.10.2024