Номер провадження: 22-ц/813/6188/24
Справа № 334/1515/23
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,

на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року,

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення коштів

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року АТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, в обґрунтування якого зазначило, що 21.11.2013 року між сторонами укладено договір № б/н за умовами якого банк надав відповідачу строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач в заяві-анкеті підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між сторонами кредитний договір. Банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своїх зобов`язання за кредитним договором виконувала неналежно, у зв`язку з чим станом на 13.02.2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором перед позивачем у сумі 8739,68 грн, яка складається з: 71691,82 грн заборгованість за кредитом, 15947,86 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором у розмірі 87639 грн 68 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Малиновський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 25 вересня 2023 року позов АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення коштів, задовольнив.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 21.11.2013 року в розмірі 87639 грн 68 коп., судовий збір в розмірі 2684 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на час вирішення спору договір є дійсним та за ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 зверталась до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 30 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишив без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачем подавалась заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яку Малиновський районний суд м. Одеси не задовольнив, посилаючись на необґрунтованість заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Подане ОСОБА_1 повторно клопотання із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.09.2023 року повернуто без розгляду. Вважає, що такі дії суду суперечать принципу верховенства права, адже позбавили відповідача можливості надати усні пояснення щодо суті спору, додаткові пояснення та докази по справі, а також не дозволили провести допит позивача як свідка. З метою встановлення істини у даній справі та підтвердження підписання кредитного договору ОСОБА_1 , останньою подавалось до суду клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, яке ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.09.2023 року повернуто відповідачу без розгляду. Вважає, що наведені вище обставини свідчать про неповний розгляд справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення Малиновським районним судом м. Одеси.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.07.2024 року позивачу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву до суду не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги АТ КБ Приватбанк отримало 15.07.2024 року та 27.06.2024 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження представник відповідача адвокат Максимов М.І. отримав 15.07.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 87639,68 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за договором від 21.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач за умовами договору зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Вказані обставини підтверджується підписом відповідача в заяві на отримання кредиту від 21.11.2013 року. На час вирішення спору договір є дійсним та за ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач в порушення умов кредитного договору взятих на себе зобов`язань не виконав.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.11.2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною 4 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись до суду позивач просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, посилаючись на Витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (www.privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

До позовної заяви позивачем додано анкету-заяву, яка підписана ОСОБА_1 ; документ без назви, проте, за змістом є «паспорт споживчого кредиту», розрахунок заборгованості за договором б/н від 21.11.2013 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виписку за договором про рух коштів станом на 14.02.2023 року, довідку про видані кредитні картки, Витяг з Тарифів банку, Умови та правила надання банківських послуг, копію паспорта ОСОБА_1 .

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписані відповідачем, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.

У анкеті-заяві від 21.11.2013 року, яка підписана ОСОБА_1 , відсутні умови щодо сплати як відсотків за користування кредитом, а саме: розмір і порядок нарахування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення відсотків. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація.

Колегія суддів вважає, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (21 листопада 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи банку та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві погодженої домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві щодо відсотків.

Колегія судді не приймає до уваги доданий позивачем до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, з огляду на таке.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

В паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 14 грудня 2020 року, міститься зауваження про те, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 29 грудня 2020 року. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Тому, паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, саме щодо сплати відсотків за користування кредитом.

Проте, судом першої інстанції не були враховані зазначені положення закону, обставини справи та висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 та суд дійшов помилкового висновку про узгодження сторонами умов договору щодо відсотків за користування кредитом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору щодо встановлення розміру відсотків за користування кредитом.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15947,86 грн не підлягають задоволенню, оскільки Витяг тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредитування не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 21 листопада 2013 року.

З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач після отримання картки неодноразово здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, переказу коштів, оплачував послуги, розплачувався за товари в магазинах, аптеках, здійснював поповнення мобільного номеру, так й частково погашав заборгованість по кредиту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 06 березня 2023 року відкрив провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визначив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про перебування справи в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя було відомо, що підтверджується заявою представника ОСОБА_1 адвоката Максимова М.І. від 17.04.2023 року.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 17 квітня 2023 року матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено до Малиновського районного суду м. Одеси.

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 25.05.2023 року відкрив провадження у справі та визначив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

27.06.2023 року від ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому остання просила розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання обґрунтоване необхідністю допиту позивача як свідка, подання нових доказів та додаткових пояснень.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2024 року зазначене клопотання залишено без задоволення. Суд зазначив, що відзив чи жодні пояснення по справі в обґрунтування своїх заперечень проти позову із відповідними доказами відповідачем суду не надані, необхідність допиту позивача у якості свідка не вмотивована.

22.08.2023 року ОСОБА_1 повторно подано до суду першої інстанції клопотання, в якому остання просила розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання обґрунтоване необхідністю проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 25.09.2023 року зазначене клопотання повернув відповідачу без розгляду.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України, в редакції на час відкриття провадження у справі, визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Положеннями ч. 3 ст. 279 ЦПК України визначено, що для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України)

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 279 ЦІК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 87639,68 грн, отже справа є малозначною в силу вимог закону.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи не позбавляв відповідача права подати будь-які клопотання по справі в строки передбачені законодавством.

Проте, відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції відзиву на позовну заяву не надано, як і не заявлялось клопотань про витребування доказів. Звертаючись із клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, відповідачем не обґрунтовано необхідності проведення допиту позивача як свідка.

Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не порушено принцип змагальності сторін.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою скаржником клопотань про витребування доказів, допит свідка або призначення експертизи не заявлялося.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову. В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2684 грн, що підтверджується платіжним дорученням № PROM6B3NLZ від 16.02.2023 року.

Оскільки позовна заява підлягає задоволенню частково, то зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2198,20 грн за подання позовної заяви.

Відповідачем за подання заяви про перегляд заочного рішення сплачено судовий збір 536,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 03.11.2023 року.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 3220,80 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 46 від 08.07.2024 року.

Разом з тим, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 582,96 грн за подання апеляційної скарги та 97,16 грн за подання заяви про перегляд заочного рішення.

Враховуючи вимоги частини 10 статті 141 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1518,08 грн.

Керуючись статтями 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року, в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, судового збору скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом відмовити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» суму з 87639,68 грн до 71691,82 грн.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» () судовий збір у розмірі 1518 (одна тисяча п`ятсот вісімнадцять) гривень 08 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

/

М.В. Назарова