АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року

м. Чернівці

справа № 720/2489/23

провадження № 22-ц/822/760/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Височанської Н. К.

секретар Скулеба А. І.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , ОСОБА_2

на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Оленчук І. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 11 квітня 2023 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , в якому у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із чим з липня 2013 року проживають окремо.

Вказує, що відповідач надає незначну допомогу на утримання дитини, проте розмір такої допомоги недостатній для забезпечення потреб дитини.

Зазначає, що відповідач є співробітником патрульної поліції та має високий рівень заробітку, який отримує регулярно. Інших дітей на утриманні немає. Тому відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі однієї третини свого заробітку.

Оскільки відповідач проживає окремо, позивачка самостійно здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років. У зв`язку із необхідністю такого догляду позивачка позбавлена можливості працювати та отримати дохід, необхідний для задоволення власних побутових потреб.

З урахуванням викладеного, просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки у розмірі однієї третини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитини повноліття та стягнути аліменти на утримання позивачки у розмірі однієї четверті від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму, який встановлений для дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2023 року до настання повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання кошти в розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 трьох річного віку.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року в частині розміру стягнення аліментів змінити та стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/10 частини від заробітної плати щомісячно, в частині стягнення грошових коштів на утримання позивачки відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянти посилаються на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, вказує, що судом першої інстанції, не було враховано, що на момент звернення до суду з позовом дитині ще навіть одного року. Витрати на утримання, догляд, виховання та медичне забезпечення дитини такого віку дуже високі, тому призначених судом аліментів не вистачає для забезпечення потреб дитини.

Вказує, що суд першої інстанції, стягнув необґрунтовано низький розмір аліментів на її утримання. Оскільки позивачка самостійно здійснює догляд за дитиною, не працює, підприємницькою діяльністю не займається та через догляд за дитиною позбавлена можливості працювати. Обов`язок утримувати у зв`язку із доглядом за спільною дитиною закон покладає на відповідача.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі, вказує, що розмір 1/6 частини від усіх видів заробітку на утримання доньки вважає високим, а в частині стягнення на утримання позивачки взагалі не визнає.

Вказує, що від обов`язку утримувати доньку не ухиляється та в добровільному порядку, систематично надає грошові кошти в достатній кількості для потреб дитини. Приймає активну участь у вихованні та житті дитини.

Зазначає, що основним доходом є його заробітна плата та інших видів додаткових доходів немає, будь-якою підприємницькою діяльністю не займається.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 квітня 2023 року, актовий запис №221, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану місті Чернівці (а.с. 6).

Свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_2 від 12 квітня 2023 року, підтверджується те, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно довідки про склад сім`ї №562039 від 15 вересня 2023 року, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до довідки про доходи №54 від 09 січня 2024 року ОСОБА_2 працює у Департаменті патрульної поліції на посаді інспектор, загальна сума доходу за період з липня 2023 року по грудень 2023 року становить 216 246 гривень 71 копійка (а.с. 36).

Згідно з квитанціями ОСОБА_2 здійснювався перерахунок грошових сум на рахунок ОСОБА_1 : в серпні 2023 року 9 700 гривень, у вересні 2023 року 7 000 гривень, в жовтні 2023 року 12 000 гривень, у листопаді 2023 року 5 800 гривень, у грудні 2023 року 14 460 гривень, у січні 2024 року 5 000 гривень (а.с. 37-41).

Згідно з інформацією про доходи від підприємницької діяльності, наданої Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, з 01 січня 2023 року по 17 серпня 2023 року сума доходу ОСОБА_1 становить 0 гривень (а.с. 54).

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 лютого 2024 року, підтверджується припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 (а.с. 61).

Відповідно до копії довідки про доходи №809 від 09 травня 2024 року ОСОБА_2 загальна сума доходу за період з січня 2024 року по квітень 2024 року становить 149 227 гривень 43 копійки. (а.с. 102).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2023 року для дітей віком до 6 років в сумі 2 272 гривні. Дитина сторін перебуває саме в такому віці і відповідно має право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке йому зобов`язані надати, згідно вимог статті 180 СК України, його батьки.

Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно частини 1 статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із частиною 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанцій обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача.

Проте, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначеного розміру стягнутих аліментів.

Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У доводах апеляційної скарги, позивачка зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував розмір стягуваних аліментів.

Колегія суддів надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, зокрема щодо доходу відповідача: в серпні 2023 року 34 364 гривні 95 копійок, в вересні 2023 року 34 364 гривні 98 копійок, у жовтні 2023 року 34 364 гривні 90 копійок, у листопаді 2023 року 33 422 гривні 03 копійки, у грудні 2023 року 30 364 гривні 94 копійки, та фактично сплаченими ним добровільно грошовими коштами на утримання дитини, зокрема: в серпні 2023 року 9 700 гривень, у вересні 2023 року 7 000 гривень, в жовтні 2023 року 12 000 гривень, у листопаді 2023 року 5 800 гривень, у грудні 2023 року 14 460 гривень, звертає увагу, що у частковому співвідношенні, сплата відповідних коштів складала: більш ніж 1/4 від заробітку відповідача в серпні 2023 року, близько 1/5 в вересні 2023 року, більш ніж 1/3 в жовтні 2023 року, близько 1/5 в листопаді 2023 року, близько 1/2 в грудні 2023 року.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, апеляційний суд, вважає за потрібне змінити рішення суду першої інстанції, на підставі частини 1 статті 376 ЦПК України, та збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на утримання дитини з 1/6 частки усіх видів заробітку до 1/5 частки усіх видів заробітку.

На думку апеляційного суду, визначений розмір аліментів є достатнім та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України та не є надмірним тягарем для відповідача з огляду на фактичну сплату ним грошових коштів на утримання дитини у більшому розмірі.

Обґрунтовуючи розмір аліментів, апеляційний суд, оцінивши надані сторонами докази, виходить із того, що майновий стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, що сприятиме належному рівню життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку малолітньої ОСОБА_4 .

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 травня 2024 року в справі № 755/18195/21.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину.

Згідно з частиною 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини 4, 6 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Як передбачено частиною 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка проживає разом з донькою ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний факт сторонами не оспорюється. Як зазначила у позовній заяві позивачка, на даний час вона не працює, так як доглядає за дитиною.

При визначенні розміру аліментів утримання дружини, суд першої інстанції врахував майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітньою донькою та не має можливості працювати, та не встановив обставин, які б свідчили про неможливість відповідача надавати дружині утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 визнавав, що має можливість сплачувати аліменти, визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, однак заперечував проти задоволення вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, врахував матеріальний стан відповідача, який працює та отримує заробітну плату за основним місцем роботи.

На обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини, ОСОБА_2 не надав належних і допустимих доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу дружині.

Виходячи з вимог розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що відповідач може надавати своїй дружині матеріальну допомогу, так як він є працездатний, має нормальний стан здоров`я, інших осіб, окрім малолітньої дитини сторін, на утриманні не має.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, колегія суддів, також зазначає, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку буде розумним та достатнім.

Установивши вказані обставини, в тому числі і щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, колегія суддів, прийшла до висновку про те, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/10 частини від усіх доходів відповідача до досягнення дитиною трьох років.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необґрунтованості позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання, в звязку з наявністю у неї самостійного доходу.

Верховний Суд у постанові від 09 червня 2022 року в справі № 591/7365/20 вказав на те, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тобто відповідне право ОСОБА_1 на утримання залежить саме від можливості ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу і судом апеляційної інстанції враховано його матеріальний стан. Окрім цього в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у позивачки самостійного доходу (заробітку).

Також колегія суддів вважає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_4 в розмірі 1/3 та на утримання позивачки у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки сукупний розмір таких виплат складатиме більш ніж половину заробітку відповідача та буде надмірним тягарем для останнього.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року, № 1928-IX установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2684 гривні.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

У постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року №209/3260/13-ц (провадження №61-11541св23) зазначено, що додаткова виплачена у порядку визначеному постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» має постійний характер та відноситься до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.

Відповідно до довідки №809 від 03 травня 2024 року дохід ОСОБА_2 за квітень 2024 року складав 41750 гривень 19 копійок (32 386,00 (заробітна плата) + 9 999,98 (додаткова винагорода) 635,79 (військовий збір).

Позивачкою заявлено вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно.

Ціна позову у справі складає 146 125 гривень 67 копійок (41 750,19 * 6 * 1/3 = 83 500,38 + 41 750,19 * 6 * 1/4 = 62625,29).

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, № 3674-VI (далі - Закону) встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, за подання позовної заяви, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1461 гривні 25 копійок (146125,67 * 1%)

Позивачка відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено на 51,43% (50 100,23 (41 750,19 * 6 * 1/5) + 25 050, 11 (41 750,19 * 6 * 1/10) = 75 150,34 / 146 125,67)

Отже, з ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягав стягненню в дохід держави судовий збір, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, в сумі 751 гривня 52 копійки (1 461,25 * 51,43%).

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В мотивувальній частині рішення суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, щомісячно та в частині стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку, щомісячно.

Оскільки позивачка в силу положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 127 гривень 28 копійок (1 461,25 * 150% * 51,43%), а всього 1 878 гривень 80 копійок (751,52 + 1 127,28).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому слід змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення.

Також слід змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції у частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму, який встановлений для дитини відповідного віку, до настання повноліття, та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року, виклавши її в редакції цієї постанови.

Змінити резолютивну частину рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2024 року, виклавши її в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму, який встановлений для дитини відповідного віку, до настання повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1878 гривень 80 копійок в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 жовтня 2024 року.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді : Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ВИСОЧАНСЬКА