Справа № 450/4541/24 Провадження № 2/450/2070/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву представника позивача АТ «Універсал Банк» - Задоржного А.Г. про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Міністерство юстиції України про визнання недійсними договорів дарування, скасування державної реєстрації права власності та повернення сторін у попередній стан,-

встановив:

25.09.2024 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Міністерство юстиції України про визнання недійсними договорів дарування, скасування державної реєстрації права власності та повернення сторін у попередній стан.

Разом з позовною заявою, надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладеня арешту на земельну ділянку кадастровий № :09:000:0211 та на земельну ділянку кадастровий № :09:000:0266.

Заява мотивована тим, що позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області із позовом в якому просить : визнати недійсним договір дарування земельної ділянки кадастровий № :09:000:0211 від 03.12.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Репета О.М., реєстровий № 3384; припинити/скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , поновити право власності ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки кадастровий № :09:000:0266 від 03.12.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Репета О.М., реєстровий № 3388; припинити/скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , поновити право власності ОСОБА_1 13 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11-1/695к-06, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у сумі 304 000 доларів США на строк по 12 грудня 2026 року, за користування якими позичальник зобов`язався сплачувати проценти. Починаючи з листопада 2013 року у позичальника почала утворюватися прострочена заборгованість по сумі кредиту, а з березня 2014 року заборгованість по відсотках. Вимогою від 20 травня 2014 року банк повідомив позичальника про наявність простроченого зобов`язання та про необхідність усунення порушень. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом до позичальника ОСОБА_1 та поручителів ТОВ «Стек-комп`ютер» і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за наслідками розгляду якого 28 січня 2015 року Сихівським районним судом міста Львова у справі №464/11343/14-ц ухвалено рішення про стягнення солідарно з відповідачів 217601,41 доларів США. Окрім того, рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 15 травня 2017 року у справі №464/217/17 стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 55689,84 доларів США заборгованості по відсоткам за кредитним договором. АТ «Універсал Банк» в серпні 2024 року з матеріалів виконавчого провадження №72937779 щодо виконання рішення у справі №464/11343/14-ц стало відомо наступне. 19 грудня 2013 року ОСОБА_4 на підставі договору дарування відчужив на користь ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :09:000:0211. 19 грудня 2013 року ОСОБА_4 на підставі договору дарування відчужив на користь ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :09:000:0266. Відчуження майна відбувалось на етапі після того, як у позичальника почала виникати прострочена заборгованість і припинилась сплата періодичних платежів. При цьому ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є дружиною ОСОБА_1 . З огляду на викладене, є обґрунтовані підстави стверджувати, що оспорювані договори між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваною) вчинені з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення за грошовими зобов`язаннями, завдаючи тим самим шкоди кредитору. В свою чергу предмет іпотеки, яким були забезпечені кредитні зобов`язання ОСОБА_1 , реалізовано на стадії примусового виконання рішення. Кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки не покрили суми боргу, що стягнута рішенням суду. Залишок заборгованості за рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 28 січня 2015 року у справі №464/11343/14-ц становить 129642,57 доларів США. Залишок заборгованості за рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 15 травня 2017 року у справі №464/217/17 становить 55221,79 доларів США. Відповідно до даних Висновку про вартість майна, складеного ТОВ «Агентство незалежної оцінки Ваш Експерт» на замовлення АТ «Універсал Банк», ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :09:000:0211 станом на 12 серпня 2024 року становить 415 300 грн. або 10 100 доларів СІІІА. Відповідно до даних Висновку про вартість майна, складеного ТОВ «Агентство незалежної оцінки Ваш Експерт» на замовлення АТ «Універсал Банк», ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :09:000:0266 станом па 12 серпня 2024 року становить 489 300 грн або 11 900 доларів СІІІА. АТ «Універсал Банк» вважає, що майно, яке є предметом згідно з оспорюваними договорами, може бути і в подальшому відчужене, що значно ускладнить розгляд справи, а також захист прав та інтересів кредитора у випадку ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі наведеного, просить заяву задоволити.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.09.2024 року, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, шляхом заборони вчинити пені дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Співмірність передбачає оцінку судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Отже, підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак проаналізувавши заяву представника позивача, судом встановлено, що таке не містить достатнього обгрунтування вжиття заходів забезпечення позовних вимог.

Також саме по собі пред`явлення позовних вимог, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Тому з врахуванням наведеного, проаналізувавши заяву представника позивача, судом встановлено, що таке не містить достатнього обгрунтування для вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 153, 154, 247, 260, 261, 263 ЦПК України, суд,-

постановив :

в задоволенні заяви представника позивача АТ «Універсал Банк» - Задоржного А.Г. про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Міністерство юстиції України про визнання недійсними договорів дарування, скасування державної реєстрації права власності та повернення сторін у попередній стан,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

СуддяН. Б. Добош