КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/148/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року місто Київ

справа №760/18368/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., повний текст рішення складено 31 жовтня 2023 року у справі за позовом Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2023 року позивач Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністраціїзвернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив:

позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

передати малолітніх ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на опікування органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації;

стягнути аліменти з ОСОБА_1 , на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей на їх користь;

стягнути аліменти з ОСОБА_2 , на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на її користь;

стягнути аліменти з ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на її користь;

стягнути аліменти з ОСОБА_4 , на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на її користь.

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідачка ОСОБА_1 є матір'ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказував, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач ОСОБА_3 - малотінього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач ОСОБА_4 - малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначав, що 02 серпня 2023 року до служби надійшов лист сектору ювенальної превенції Солом'янського управління поліції ГУ НП у м. Києві щодо того, що 02 серпня 2023 року по спецлінії 102 до Солом'янського управління поліції надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає жінка з трьома малолітніми дітьми, яка неналежним чином доглядає за ними, постійно вживає алкоголь, з квартири постійно чутно плач дітей.

Посилався на те, що за ухилення від виконання батьківських обов'язків відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.184 КУпАП.

Вказував, що по прибуттю в квартиру співробітниками служби та інспектора Служби ювенальної превенції було встановлено, що в квартирі проживає відповідач ОСОБА_1 з дітьми. В квартирі не створені умови для проживання малолітніх дітей: антисанітарія, брудно, відчувається різкий сморід, по всій квартирі розкидані брудні речі. Кімнати захаращені сміттям, наявні таргани, відсутнє електропостачання, належне харчування та засоби гігієни, діти мають недоглянутий вигляд. На тілі малолітніх виявлені синці та гематоми невизначеного походження.

Зазначав, що за результатами оцінки рівня безпеки дітей, діти були вилучені з сім'ї та направлені до закладу охорони здоров'я.

Посилався на те, що 03 серпня 2023 року Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією видано розпорядження «Про негайне відібрання малолітніх дітей» від відповідачки у зв'язку з загрозою їх життю та здоров`ю.

Вказував, що 03 серпня 2023 року ОСОБА_1 надала до служби письмове пояснення, в якому підтвердила, що в помешканні за місцем проживання безлад, квартира після пожежі.

04 серпня 2023 року до служби з'явився ОСОБА_4 , який повідомив, що наразі проходить службу у ЗСУ.

Посилався на те, що родина ОСОБА_1 потрапляла в поле зору служби з 2018 року по 2020 рік з приводу жорстокого поводження над малолітньою донькою ОСОБА_5 зі сторони відповідача ОСОБА_3 , а з 2020 по 2023 рік родина ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживала.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року позов Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини, сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В позові Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовлено.

Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх малолітніх дітей, поклавши на Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1073,60 грн. судового збору.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у позбавленні батьківських прав ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і стягнення аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування вимог посилався на те, що в судовому засіданні позивачем були зазначені факти ухилення відповідачами від виконання своїх обов'язків.

Вказував, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги більше 30 аркушів документів, в тому числі фотографій, які свідчили про неналежне виконання батьками своїх обов'язків.

Зазначав, що дії відповідачів свідчать про те, що вони неналежним чином виконували свої батьківські обов'язки щодо дітей, не приділяли належної уваги умовам життя та харчування, а також лікування, що привело до їх занедбаності та втручання соціальних та інших служб у життя сім'ї.

Посилався на те, що матеріали справи свідчать про умисну та винну поведінку батьків по невиконанню ними батьківських обов'язків відносно дітей.

29 січня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказувала, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та третя особа Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в частині відмови у задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції у даній справі лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують

її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц.

Відтак, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява №31111/04, §54, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13).

Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11)

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір'ю трьох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач ОСОБА_4 є батьком малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інформація про відповідача, як матір малолітніх дітей, яка не виконує свої батьківські обов`язки, до Служби в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла від сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києва 02 серпня 2023 року.

З листа сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києва вбачається, що 02 серпня 2023 року по спецлінії 102 до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києва надійшло повідомлення про неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків.

По прибуттю на місце виклику працівниками сектору ювенальної превенції встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 разом із трьома малолітніми дітьми.

В квартирі не створені умови для проживання малолітніх дітей: антисанітарні умови, брудно, відчувається різкий неприємний запах, по всій квартирі розкидані речі та сміття, кімнати захаращені сміттям, діти мають недоглянутий вигляд.

03 серпня 2023 року в поясненнях до Служби відповідач ОСОБА_1 підтвердила про незадовільний санітарний стан квартири та повідомила, що в квартирі сталася пожежа.

Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №448 від 03 серпня 2023 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей», діти були вилучені з сім`ї відповідача ОСОБА_1 та направлені в заклад охорони здоров`я, а в подальшому в профільну дитячу установу.

Наказами Служби в справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №№73-с, 74-с та 75-с від 03 серпня 2023 року діти взяті на облік як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах.

Відповідно до Висновку від 22 серпня 2023 року Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини вважав за доцільне позбавити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Заявляючи вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , позивач посилався на те, що дії відповідачів свідчать про те, що вони неналежним чином виконували свої батьківські обов'язки щодо дітей, не приділяли належної уваги умовам життя та харчуванню, а також лікуванню, що привело до їх занедбаності та втручання соціальних та інших служб у життя сім'ї.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 у суді першої інстанції вказувала на те, що підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні. Після обстеження умов проживання її з дітьми вона змінила умови проживання дітей та облаштувала квартиру для їх проживання. Фотографії, долучені до позову, зроблені після пожежі в квартирі, яка мала місце в січні 2022 року. Після пожежі вони проживали в квартирі батьків чоловіка - ОСОБА_4 , а повернулися з метою поліпшення житлових умов. Вказувала, що чоловік ОСОБА_4 проходить службу в Збройних Силах України. У неї немає матеріальної можливості зробити ремонт у квартирі, оскільки грошове забезпечення чоловіком витрачається на потреби збереження його життя та здоров'я на фронті, а інших родичів вона не має. Посилалася на те, що її чоловік ОСОБА_4 є турботливим батьком, а тому підстави для позбавлення його батьківських прав також відсутні.

На підтвердження своїх пояснень відповідач ОСОБА_1 надала наступні докази.

Згідно характеристики, виданої ПНЗ «НВО «Перлина» на ОСОБА_1 , остання з грудня 2019 року працює в даному закладі на посаді помічника вихователя. За період роботи помічником вихователя проявила себе як дисциплінований працівник, надійний помічник вихователя, що сумлінно виконує свої обов'язки. Одружена, любляча мама, яка виховує трьох неповнолітніх дітей. За період роботи дисциплінарних стягнень та зауважень по роботі не було.

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 11 серпня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 26 січня 2023 року по теперішній час.

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 26 вересня 2023 року, комісія Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації встановила, що умови для повернення дітей матір'ю створені частково.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 пояснила, що вона є турботливою матір'ю, вона змінила умови для проживання дітей та облаштувала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для їх проживання, однак 02 січня 2024 року внаслідок ракетного обстрілу вказана квартира зазнала пошкоджень і тепер вона змушена винаймати інше житло. Зазначила, що вона постійно відвідує дітей та хоче, щоб вони повернулися додому. Вказувала на те, що її чоловік ОСОБА_4 служить в ЗСУ, є турботливим батьком та не ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Відповідач ОСОБА_1 на підтвердження своїх пояснень надала витяг з ЄРДР від 02 січня 2024 року, з якого вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 - 02 січня 2024 року зазнала пошкоджень внаслідок ракетного обстрілу.

Згідно договору найму (оренди) квартири від 18 квітня 2024 року, ОСОБА_1 винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

З довідки, виданої Київським міським центром соціальної підтримки дітей та сімей від 28 березня 2024 року вбачається, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають в закладі з 23 серпня 2023 року по теперішній час. За період перебування дітей мати ОСОБА_1 відвідувала їх у такі дати: 31 серпня 2023 року, 06 вересня 2023 року, 12 вересня 2023 року, 14 вересня 2023 року, 20 вересня 2023 року, 26 вересня 2023 року,03 жовтня 2023 року, 09 жовтня 2023 року, 02 листопада 2023 року, 07 листопада 2023 року, 13 листопада 2023 року, 16 листопада 2023 року, 20 листопада 2023 року, 28 листопада 2023 року, 05 грудня 2023 року, 11 грудня 2023 року, 26 грудня 2023 року, 05 січня 2024 року, 11 січня 2024 року, 19 січня 2024 року, 27 лютого 2024 року, 08 березня 2024 року, 13 березня 2024 року, 28 березня 2024 року.

Відповідно до довідок Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 29 квітня 2024 року №069/011-115, Центр повідомив, що ОСОБА_1 регулярно відвідує доньку ОСОБА_8 з моменту її зарахування до Центру і по теперішній час.

Виходячи з системних норм чинного законодавства, вбачається, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

У даній справі, яксудом першої, так і судом апеляційної інстанції, не встановлено виняткових обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не бажає спілкуватися зі своїми дітьми, брати участь у їхвихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 змінила свою поведінку у кращу сторону.

Судом першої інстанції, так як і судом апеляційної інстанції не було встановлено, що поведінка відповідача ОСОБА_1 , як матері, є винною, яка дає підстави для позбавлення її батьківських прав.

Суд першої інстанції вірно врахував, що відповідач ОСОБА_4 перебуває в Збройних Силах України, його з відповідачем дитина народилася в вересні 2022 року, будь-яких доказів, достатніх для позбавлення його батьківських прав суду не надано.

З урахуванням якнайкращих інтересів дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 батьківських прав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Оскільки вимоги про стягнення аліментів є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав, а відтак і вони не підлягали задоволенню.

При цьому, встановивши певні прояви неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей, суд першої інстанції попередив останню про необхідність змінити ставлення до їх виховання, поклавши на Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації контроль за виконанням нею батьківських обов'язків, що узгоджується із пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи свідчать про умисну та винну поведінку батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_4 по невиконанню ними батьківських обов'язків відносно дітей, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання statusquo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Кюблер проти Німеччини» (заява №32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок яких подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: