Дата документу 04.10.2024 Справа № 335/649/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/649/24 Пр. № 22-ц/807/1253/24 Головуючий у 1 інстанції: Стеценко А.В. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2024 року у справі за позовомОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (надалі КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР), КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (надалі КП «УНІВЕРС» ЗОР) про стягнення суми вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, суми індексації заробітної плати та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 1-9), в якому просив стягнути солідарно з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР і КП «УНІВЕРС» ЗОР суму вихідної допомоги у розмірі 5591,52 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 12.12.2023 року по день ухвалення рішення в справі, розмір якого, станом на 18.01.2024 року становить 7116,28 грн.; суму індексації заробітної плати в розмірі 9376,50 грн.; моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що він з 04.11.2003 року перебував у трудових відносинах з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР. 15.08.2023 року його було звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, однак станом на час подання позову розрахунок виплат всіх сум, що належать працівнику при звільнені не здійснено. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2022 року в справі № 335/1623/22 стягнуто з відповідача КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 24841,00 грн. за період з 01.02.2020 по 21.01.2022 року, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1437,23 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.11.2023 року в справі № 335/1623/22 замінено КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР на його правонаступника КП «УНІВЕРС» ЗОР. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.12.2023 року в справі № 335/8362/23 стягнуто з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР на користь позивача заборгованість із заробітної плати в розмірі 102680,64 грн. за період з 22.01.2022 по 15.08.2023 року та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3049,92 грн. за період з 16.08.2023 по 31.08.2023 року. Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12.01.2024 року в справі №335/8362/23 стягнуто з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 18299,52 грн. за період з 01.09.2023 по 11.12.2023 року. 28.12.2023 року позивач поштою звернувся до відповідачів із вимогою про розрахунок належній йому виплат, який отримано відповідачами 04.01.2024, однак розрахунок станом на день звернення із даною позовною заявою з позивачем не проведено, відповідей чи повідомлень від відповідачів не надходило. Крім того, КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР жодного разу не здійснювалася індексація заробітної плати позивача за період його роботи на підприємстві з 01.02.2020 по день звільнення 15.08.2023 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Стеценко А.В. (а.с. 49). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 57) відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2024 року (а.с. 130-134 узадоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗОР відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «УНІВЕРС» ЗОР задоволено частково.

Стягнуто з КП «УНІВЕРС» ЗОР () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідну допомогу в розмірі 5591,52 грн., середній заробітокза час затримки розрахунку при звільнені за період з 12 грудня 2023 року по 15 лютого 2024 року в розмірі 12199,68 грн., суму індексації заробітної плати за період з лютого 2020 року по червень 2022 року в розмірі 4134, 26 грн., моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 139-146) просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «УНІВЕРС» про стягнення з КП «УНІВЕРС» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 12.12.2023 року по день ухвалення рішення в справі, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з КП «УНІВЕРС» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 12.12.2023 року по день ухвалення рішення в справі, а також стягнути з відповідачів на користь позивача всі судові витрати по справі.

В автоматизованому порядку 01.05.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 151). Ухвалою апеляційного суду від 02.05.2024 року (а.с. 152-154) витребувано матеріали справи, останні надійшли до апеляційного суду 05.05.2024 року (а.с. 155). Ухвалою апеляційного суду від 09.05.2024 року (а.с. 156-159) вищезазначену апеляційну скаргу апелянта залишено без руху. Апелянт усунув недоліки своєї апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк 20.05.2024 року (а.с. 160-164). В автоматизованому порядку 22.05.2024 року суддею Поляковим О.З. замінено суддю ОСОБА_3 у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (а.с. 165-166). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 22.05.2024 року (а.с. 167-168), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 169).

Оскільки, згідно зі ст. 368 ч. 1 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач КП «УНІВЕРС»ЗОР подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 183-188). Інший відповідач КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах. У зв`язку із чим, 19.06.2024 року Верховна Рада України прийняла ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» №3831-ІХ, яким внесла відповідні зміни у ці Кодекси. Крім того, в силу вимог п. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-ІХ від 19.06.2024 року, якій набрав законної сили з 19.07.2024 року, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Апеляційним судом встановлено, що дана справа в силу своєї ціни позову 27084,50 грн. (а.с.1 зворот - менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розрахунок: 3028,00 грн. * 30 = 90840,00 грн.) лишилась малозначною. Крім того, апеляційна скарга сторони відповідача в ній була подана і розгляд якої апеляційним судом не закінчено до набрання чинності цим законом 19.07.2024 року, а тому апеляційний суд продовжує розгляд цієї справи у раніше визначеному порядку в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 169).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, у період з 01 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка а.с. 196). Також, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та загальний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що відповідачі із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до відповідача КП «УНІВЕРС» про стягнення з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 12.12.2023 року по день ухвалення рішення в справі.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 і лише в оскаржуваній ним частині - в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до відповідача КП «УНІВЕРС» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 12.12.2023 року по день ухвалення рішення в справі.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у цій справі в оскаржуваній частині, керувався ст.ст. 12 - 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України та виходив із такого.

Позивач працював у КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗОР з 04.11.2003 по 15.08.2023 року. Наказом № 8-к від 15.08.2023 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2022 року в справі № 335/1623/2 стягнуто з відповідача КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗОР на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 24841 грн. за період з 01.02.2020 по 21.01.2022 року, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1437,23 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.11.2023 року в справі № 335/1623/22 замінено КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗОР на його правонаступника - КП «УНІВЕРС» ЗОР.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.12.2023 року в справі №335/8362/23 стягнуто з КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗОР на користь позивача заборгованість із заробітної плати в розмірі 102680,64 грн. за період з 22.01.2022 по 15.08.2023 року та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3049,92 грн. за період з 16.08.2023 по 31.08.2023 року.

Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12.01.2024 року в справі №335/8362/23 стягнуто з КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНА» ЗОР на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 18299,52 грн. за період з 01.09.2023 по 11.12.2023 року.

28.12.2023 року позивач поштою звернувся до відповідачів із вимогою провести розрахунок та виплатити йому вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 1 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Розмір середнього місячного заробітку позивача (5591,52 грн.) встановлений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2023 року у справі № 335/8362/23 (а.с. 19 21), не оспорюється відповідачами і не потребує доказування в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

У ст. 116 КЗпП України вказано, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Доказів виплати вихідної допомоги позивачу відповідачами суду не надано.

Ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній на момент звільнення позивача, передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Позивач заперечує факт вручення йому письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні. Доказів вручення зазначеного повідомлення позивачеві відповідачами суду не надано.

З огляду на викладене, доводи представника КП «УНІВЕРС» ЗОР про пропуск позивачем строку на звернення до суду з вимогою про стягнення вихідної допомоги судом першої інстанції були відхилені та стягнуто у цій справі з відповідача КП «УНІВЕРС» ЗОР на користь позивача за цим рішенням у цій справі вищезазначений розмір вихідної допомоги.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими ЦК України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, який спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17.

Позивач звільнений з роботи 15.08.2023 року. Доводи позивача про те, що після звільнення йому не виплачені всі суми, що належать йому від роботодавця, зокрема вихідна допомога, відповідачами не спростовані. Більше того, КП «УНІВЕРС» ЗОР у відзиві на позов фактично визнало вищезазначену обставину (а.с. 73-79).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2023 року та додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2024 року у справі № 335/8362/23 стягнуто з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.08.2023 по 11.12.2023 року в розмірі 21349,44 грн. Також рішеннями у справі № 335/8362/23 встановлений розмір середньоденної заробітної плати позивача (254,16 грн.). Зазначені рішення набрали законної сили.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в даній справі підлягають задоволенню в межах шестимісячного періоду, встановленого ч. 1 ст. 117 КЗпП України, тобто, стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (15.08.2023 року) за період з 12.12.2023 року (в межах позовних вимог позивача у цій справі - а.с. 8 зворот) по 15.02.2024 року в розмірі 12199,68 грн. (48 робочих днів х на середньоденну заробітну плату в розмірі 254,16 грн.).

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України в оскаржуваній частині у цій справі відповідає.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції правильно не вбачав правових підстав та відмовив в оскаржуваній частині рішення в стягненні середнього заробітку з відповідача КП «УНІВЕРС» ЗОР на користь позивача ОСОБА_1 за час поза межами шестимісячного періоду, встановленого ч. 1 ст. 1117 КЗпП України в редакції Закону від 01.07.2022 року № 2352-ІХ, якій набрав законної сили з 19.07.2022 року, оскільки стягнення останнього пов`язано саме з настанням такої юридичної події, як звільнення позивача 15.08.2023 року на підставі наказу відповідача КП «ГОТЕЛЬ УКРАЇНЕА» ЗОР від 15.08.2023 року № 8/к «Про звільнення ОСОБА_1 » на підставі ст. 40 ч. 1 КЗпП України (у зв`язку із скороченням штату) (зміст позову а.с. 1 зворот, ст. 82 ч. 1 ЦПК України), тобто сама дата звільнення позивача 15.08.2023 року є датою виникнення спірнених правовідносин у цій справі в оскаржуваній частині.

Суд першої інстанції розглянув дану справу в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює у цій справі на свій розсуд.

Позивач у цій справі не просив стягнення середнього заробітка, пов`язаного із невиплатою йому заборгованості по заробіній платі з 01.02.2020 року, а саме середнього заробітку за час затримки при звільненні 15.08.2023 року (п. 4 позовних вимог позивача у цій справі а.с. 8 зворот).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України).

В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи…

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в оскаржуваній частині.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. 1 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача КП «УНІВЕРС» ЗОР будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом в оскаржуваній частині.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2024 року в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 04.10.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Поляков О.З.