ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

25 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 621/4702/23

провадження № 22-ц/818/2693/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Маміної О.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за заявою Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 25 квітня 2024 року, ухвалене суддею Філіп`євою В.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року Слобожанський селищний голова Д. Діхтяр звернувся до суду із заявою, в якій просив спадщину після померлої ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , у виді 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; та померлого ОСОБА_4 , РНОКПП не відомий, у виді 1/3 частки вказаної квартири визнати відумерлою, та передати вказане майно як відумерлу спадщину у комунальну власність територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка за життя мала на праві власності 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій була зареєстрована та постійно проживала до своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який за життя мав на праві власності 1/3 частку цієї ж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій був зареєстрований та проживав до своєї смерті.

Спадкоємців за законом та за заповітом у померлих немає. В цій квартирі ніхто, окрім померлих, станом на день їх смерті не проживав і не був зареєстрований, з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. З часу відкриття спадщини сплинуло більше одного року, а тому майно померлих має бути визнане відумерлою спадщиною та передано у власність Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в зв`язку з чим заявник звернувся до суду з відповідними вимогами.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25 квітня 2024 року заяву Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою - задоволено.

Визнано спадщину після ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді 2/3 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 - відумерлою.

Визнано спадщину після ОСОБА_4 , РНОКПП невідомий, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 - відумерлою.

Передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як відумерлу спадщину, у комунальну власність Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області ().

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , який не був учасником справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким заяву про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що даним рішенням суду вирішено питання про його права та обов`язки, та визнана відумерлою і передана в комунальну власність належна йому після смерті бабусі та дядька спадщина. Вказує, що за життя, спадкодавиця ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , державним нотаріусом Зміївської держаною нотаріальної контори, за яким заповіла частину квартири АДРЕСА_1 (після перейменування смт. Слобожанське, вулиця Спортивна) - онукові ОСОБА_1 . Даний заповіт не скасований та не був визнаний недійсним. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийняв спадщину та звернувся із відповідною заявою до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. Відповідно до витягу із спадкового реєстру №49668077 від 31.10.2017 року після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрита спадкова справа номер у спадковому реєстрі 61470752 (номер у нотаріуса 141/2017). Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. надіслано декілька запитів до КП «Зміївського бюро технічної інвентаризації» та до органів реєстрації місця проживання, в яких зазначено про необхідність надання відповіді ОСОБА_1 як спадкоємцю. Крім того саме у ОСОБА_1 знаходяться оригінали документів про право власності на квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_4 а саме Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.10.2002 року, видане приватним нотаріусом Чернолясовою Т.В. державним нотаріусом Зміївської держаною нотаріальної контори, та Свідоцтво про право власності на житло від 01 липня 1999 року № 2164. Зазначає, що після смерті рідного дядька ОСОБА_4 за правом представлення ОСОБА_1 також прийняв спадщину, яку успадкувала би його мати, якщо була б жива на день відкриття спадщини, оскільки після смерті бабусі користувався квартирою та проживав в ній, а в подальшому вступив в користування квартирою в цілому. Станом на день розгляду даної справи ОСОБА_1 користується квартирою, утримує майно, сплачує повністю комунальні платежі. Хоча ОСОБА_1 не отримав свідоцтва про право на спадщину після її прийняття та не зареєстрував право власності, але вступив у володіння та користування спадковим майном. Згідно з частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Звертає увагу, що до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_1 не звертався, оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. Заявником селищною радою не доведено, а судом не перевірено наявність відкритої спадкової справи за даними спадкового реєстру. А тому всі висновки про наявність підстав для визнання спадщини відумерлою, які засновані на непідтвердженому (та спростованому в апеляційній скарзі) доводі про відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину, є хибними.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що належними й допустимими доказами підтверджено відсутність заповітів, складених за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також спадкоємців за законом, які б в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, з моменту відкриття спадщини сплинуло більше року, наявні підстави для визнання спадщини у виді квартири АДРЕСА_1 , - відумерлою та про передачу її територіальній громаді.

Колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно листа Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 19304/781-8-23-32.22/32.22 від 07.11.2023, в первинних та поновлених архівних відомостях наявні:

- актовий запис про смерть № 110 від 10.07.2017, складений виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області на ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- актовий запис про смерть № 29 від 06.01.2021, складений Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Відповідно до відомостей КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації, землевпорядкування, містобудування та архітектури" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, наданих за № 169/10/23 від 10.10.2023, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року, власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (свідоцтво про право власності на житло, видане Зміївською ТЕС 01.07.1999) - в 1/3 частині, та ОСОБА_3 (свідоцтво про право власності на житло, видане Зміївською ТЕС 01.07.1999 в 1/3 частині та свідоцтво про право на спадщину, видане Зміївською держнотконторою 02.10.2002, р-р № 1-2767 в 1/3 частині) - в 2/3 частинах (а.с. 5).

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 350174035 від 12.10.2023 вбачається, що інформація щодо квартири АДРЕСА_1 відсутня (а. с. 6).

Згідно відомостей Реєстру територіальної громади № 01-21/1323 від 04.10.2023 та № 01-21/1796 від 22.12.2023, за адресою: АДРЕСА_1 станом на теперішній час ніхто не зареєстрований (а.с. 8, 13,19).

З листа-відповіді Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 21/01-16 від 12.01.2024 вбачається, що після померлих ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а. с. 20).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, визнання спадщини відумерлою (пункт 8 частини першої статті 293 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року в справі № 408/154/19-ц (провадження № 61-16397св19) вказано, що:

«особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заявник у справі про визнання спадщини відумерлою - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваного права на спадщину, необхідних для реалізації нею майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права. Отже, набуття права власності на відумерлу спадщину територіальною громадою можна розглядати як правовий засіб, що слугує досягненню визначеності у відносинах власності на засадах справедливості.

Аналіз положень статті 4, частини четвертої статті 394, статті 335 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що заінтересованими будуть лише ті особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що підлягають встановленню і можуть вплинути на їх права та обов`язки, отже вони мають матеріально-правову заінтересованість.

Верховний Суд зазначає, що наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у цій справі - права власності на земельну ділянку.

Висновок Верховного Суду у цій справі відповідає висновкам, що викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 175/423/18 (провадження № 61-8171св19).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) зазначено, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщину чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

Верховний Суд зазначає, що наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у цій справі - права власності на земельну ділянку. Висновок Верховного Суду у цій справі відповідає висновкам, що викладені у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 175/423/18 (провадження № 61-8171св19) та від 16 грудня 2020 року у справі № 408/154/19-ц (провадження № 61-16397св19)».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що:

«згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи без розгляду заяву прокурора про визнання спадщини відумерлою, апеляційний суд, надавши належну оцінку аргументам та доводам апеляційної скарги ОСОБА_1, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження, оскільки спадкоємець першої черги за законом (син спадкодавця) претендує на спадкове майно, тобто наявний спір про право, що підлягає розгляду у порядку позовного провадження».

За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, селищний голова посилався на те, що спадкоємців за законом та за заповітом у померлих немає. В квартирі ніхто, окрім померлих, станом на день їх смерті не проживав і не був зареєстрований, з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. З часу відкриття спадщини сплинуло більше одного року, а тому майно померлих має бути визнане відумерлою спадщиною та передано у власність Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення оскарженим рішенням його прав спадкоємця після смерті бабусі ОСОБА_3 та дядька - ОСОБА_4 .

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками апелянта ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . (а.с. 70).

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 20.08.1975 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб, після одруження ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 71)

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 № НОМЕР_4 , матір`ю ОСОБА_8 є ОСОБА_3 (72).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 10 липня 2017 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя, спадкодавиця ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , державним нотаріусом Зміївської держаною нотаріальної контори, за яким заповіла частину квартири АДРЕСА_1 - онукові ОСОБА_1 (а.с. 66).

Відповідно до копії витягу із спадкового реєстру №49668077 від 31.10.2017 року після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкрита спадкова справа номер у спадковому реєстрі 61470752 (а.с. 67).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 01 липня 1999 року №2164, спірна квартира на праві спільної власності належить ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2002 року, виданого приватним нотаріусом Чернолясовою Т.В. державним нотаріусом Зміївської держаною нотаріальної контори, спадкоємицею майна ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 є його дружина ОСОБА_3 на все майно, а саме на 1/3 квартири АДРЕСА_1 , грошових вкладів з відсотками, оскільки син померлого - ОСОБА_4 від належної йому частки у спадковому майні відмовився на її користь (а.с. 78).

Згідно даних Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217

ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Заявник зазначає, що станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції ОСОБА_1 не отримано свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців.

Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, не раніше зазначених у цих статтях строків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Між тим, невиконання обов`язку зазначеного у ч. 1 ст. 1297 ЦК України не має наслідку у вигляді позбавлення права власності.

Отже, доводи заявника щодо неотримання апелянтом свідоцтва про право на спадщину колегією суддів не приймаються до уваги.

Суд зазначає, що наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у цій справі - права власності на квартиру.

Отже, встановлено, що ОСОБА_1 оспорює право заявника на визнання спадщини відумерлою і набуття права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що він є спадкоємцем.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є рідним онуком ОСОБА_3 , яка за життя залишила заповіт на його ім`я, та є племінником ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом звернення до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М.

ОСОБА_1 вказує, що прийняв спадщину і після смерті дядька ОСОБА_4 , оскільки проживав з ним на час смерті останнього.

Відповідь Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 12.02.2024 року вказує лише на те, що до цієї нотаріальної контори після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався та свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Між тим, до ухвалення оскаржуваного рішення судом не перевірені відомості із спадкового реєстру, щодо того чи відкриті спадкові справи після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чи наявні заповіти.

Висновку про відсутність спадкоємців після ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд першої інстанції дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи.

Отже, вирішення питання про визнання спадщини відумерлою не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки згідно з матеріалами справи між Слобожанською селищною радою Чугуївського району Харківської області та ОСОБА_1 існує спір про право щодо спірного нерухомого майна.

З урахуванням викладеного, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із залишенням заяви про визнання спадщини відумерлою без розгляду з підстав, передбачених частиною 4 статті 315 ЦПК України.

Таким чином, при розгляді справи в порядку окремого провадження встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, що зумовлює залишення цієї заяви без розгляду.

Згідно з частиною сьомою цієї статті якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

При поданні апеляційної скарги на рішення суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2271 грн. (а. с. 61).

Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 15-5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачала, що від сплати судового збору звільняються органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.

У зв`язку із висновком апеляційного суду про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та залишення заяви без розгляду ОСОБА_1 слід компенсувати сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись частиною 4 статті315, статтями 367,374,377,381,382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 25 квітня 2024 року - скасувати.

Заяву Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Компенсувати ОСОБА_1 2271 грн сплаченого судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

В.Б. Яцина