КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

м. Київ Справа № 752/11232/24

03 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ратнікової В.М.

суддів: Левенця Б.Б.

Борисової О.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Машкевич К.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 25 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, виходячи з наступного:

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Пунктом 9 частини другої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про передачу справи за підсудністю відсутні у переліку ухвал, визначеного частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України передбачено безумовне повернення апеляційної скарги у разі, якщо така подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Винятків, за наявності яких особа може звернутися до суду апеляційної інстанції на зазначене рішення (ухвалу суду першої інстанції), процесуальне законодавство не передбачає.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Установивши, що відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями статті 353 ЦПК України, пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, дійшла висновку про повернення її заявнику (апелянту).

Керуючись ст.ст.353, 357 ЦПК України, апеляційний суд-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Машкевич К.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: