Провадження №2/359/2147/2024
Справа №361/1412/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про скасування арештів майна,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

Представник відповідача ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою, в якій посилається на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки арешти на майно позивача було накладено під час досудового слідства у кримінальній справі №24-113 на підставі ст.126 КПК України 1960 року. Під час здійснення досудового розслідування цієї справи, яке в подальшому стало кримінальним провадженням №0000003, внесеним до ЄРДР 21 грудня 2012 року, та до передачі справи в суд набув чинності КПК України 2012 року. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 має право скасувати арешт відповідно до норм чинного КПК України за правилами кримінального, а не цивільного судочинства. Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить суд закрити провадження у цивільній справі.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечують проти закриття провадження у цивільній справі та посилаються на відсутність доказів винесення постанови слідчим у кримінальній справі. Справа підлягає в порядку цивільного судочинства. Тому позивач та її представник ОСОБА_2 просять відмовити у задоволенні заяви.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 8 «Зупинення і закриття провадження у справі. Залишення позову без розгляду» розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України.

2. Норми права, якими керується суд при розгляді заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 15 травня 2018 року в справі №335/12096/15-ц, від 23 травня 2018 року в справі №569/4374/16-ц, від 7 листопада 2018 року в справі №296/8586/16-ц арешт на майно накладений за правилами кримінального судочинства підлягає скасуванню за правилами того виду ж судочинства. Але оскільки нормами КПК України 1960 року не було визначено порядку скасування арешту майна за ініціативою осіб які, не були учасниками кримінального провадження, але є власниками або володільцями арештованого майна, при вирішенні зазначеного питання підлягають застосуванню норми КПК України 2012 року.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтею 174 КПК України 2012 року.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Згідно з ч.3, ч.4 ст.174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

3. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

Зі змісту витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №32503910 від 9 серпня 2011 року (а.с.6) та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №362771735 від 22 січня 2024 року (а.с.14-18) вбачається, що постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_4 від 5 серпня 2011 року був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №364097388 від 1 лютого 2024 року (а.с.9-13) вбачається, що на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :00:064:0098, розташовану по АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, був накладений арешт на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_4 від 15 червня 2012 року. Аналіз цих доказів свідчить про те, що арешт на рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , був накладений під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі ст.126 КПК України 1960 року.

Зі змісту листа першого заступника начальника ГСУ НПУ від 6 березня 2024 року (а.с.133) вбачається, що досудове розслідування кримінальної справи №24-113 було завершено 14 листопада 2012 року. Після вступу в законну силу нового КПК України відомості щодо кримінальної справи були внесені до ЄРДР 21 грудня 2012 року за №0000003. 17 липня 2013 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні був затверджений процесуальним керівником Генеральної прокуратури України та скерований до Дніпровського районного суду м. Києва.

У зв`язку з тим, що арешт на майно позивача був накладений при проведенні досудового розслідування у порядку кримінального судочинства згідно з постановою слідчого, оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано у порядку іншого, а саме цивільного судочинства, оскільки КПК України передбачено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування. Такий висновок суду узгоджується з постановами Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 15 травня 2018 року в справі №335/12096/15-ц, від 23 травня 2018 року в справі №569/4374/16-ц, від 7 листопада 2018 року в справі №296/8586/16-ц.

З огляду на це суд висновує про те, що провадження у справі належить закрити у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід роз`яснити про його право на судовий захист у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4, ч.5 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про скасування арештів майна закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня оголошення судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя О.Ю. Семенюта