Справа № 541/3508/24
Провадження № 2/541/1280/2024
У Х В А Л А

02 жовтня 2024 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Морозовська О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на двох дітей та стягнення їх у твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в :

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, яка оформлена з порушеннями вимог ст. 175 та 177 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та доданих до неї документів, суд приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме:

подана позовна заява не містить відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін;

подана позовна заява не містить зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

подана позовна заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

подана позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач зазначає позовну вимогу: «Скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду від 08.09.2023 року про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн».

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Крім того, відповідно до норм ЦПК України, зміст позовних вимог - це певна форма захисту порушеного права, яку просить позивач застосувати на його відновлення. Зміст позовних вимог повинен бути конкретизований. Позивач повинен подбати про обрання саме такого способу захисту своїх прав, який ґрунтуються на законі або договорі.

Таким чином, судами неможливо застосування таких способів захисту прав та законних інтересів осіб, які не передбачені чинним законодавством, зокрема статтею 16 ЦК України, та які не випливають із положень законодавства.

Така позовна вимога, як скасування рішення Миргородського міськрайонного суду від 08.09.2023 року про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн, яку позивач просить суд визначити у рішенні суперечить закону, оскільки такий способів захисту прав та законних інтересів осіб, не передбачений чинним законодавством, зокрема статтею 16 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 24 ЦПК України, апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Відповідно до ст. 374 ЦПК України скасування судових рішень входить до повноважень суду апеляційної інстанції, і відповідно виходить за межі повноважень Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, як місцевого загального суду як суду першої інстанції. З огляду на зазначене, заявлена позивачем в позовній заяві вимога про скасування рішення Миргородського міськрайонного суду від 08.09.2023 року про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн заявлена із порушенням інстанційної юрисдикції визначеної нормами ЦПК України.

Відповідно до ст. 12, ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а позивачем обрано такий спосіб захисту своїх прав, який не ґрунтується на законі або договорі і який суперечить закону.

Відповідно до матеріалів позовної заяви, позивач просить скасувати рішення суду, проте позовна вимога про скасування рішення суду не може бути заявлена до суду першої інстанції, оскільки це спричинить порушення інстанційної юрисдикції.

За викладених обставин, суд, ураховуючи зазначені норми цивільного процесуального законодавства України, роз`яснює позивачу про необхідність конкретизувати позовні вимоги та надати суду оновлену позовну заяву із зазначенням конкретизованих позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд звертає увагу, що подання доказів є обов`язком учасника справи і самостійне збирання (витребування) доказів судом без відповідного мотивованого клопотання сторони, діючим законодавством не передбачено.

В порушення вимоги ст. 95 ЦПК України позивачем долучено до позовної заяви копії документів, які не завірені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, в порушення вимог ч. 5 ст.177 ЦПК України та вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 95 ЦПК України, яка з нею кореспондується, до позовної заяви додано копії доказів, які не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством,

Так, порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2020 року № 144. Відповідно до положень зазначеного нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Тож, у порушення зазначених вимог, додані до позовної заяви письмові докази, незасвідчені належним чином.

В позовній заяві міститься клопотання про витребування руху коштів з банківських та карткових рахунків за період з 01.01.2018 року по теперішній час з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; витребування з податкової інспекції декларації платників податків ФОП та юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

В той же час, подане клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України, оскільки заявником не конкретизовано які докази витребовуються: не зазначено ні номери банківських та карткових рахунків, ні в яких фінансових установах вони відкриті, ні на чіє ім`я вони відкриті, не не зазначено які декларації платників податків ФОП та юридичних осіб, за який період і яких ФОП та юридичних осіб потрібно витребувати. Крім того, не зазначено які обставини можуть підтвердити ці доказі, або аргументи, які вони можуть спростувати; не зазначено осіб, які мають ці докази і підстави, з яких випливає, що ці докази має відповідна особа; не містить обґрунтування того, які наявні у позивача складності із самостійним отриманням даних доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, в тому числі і в поданні доказів, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Суд звертає увагу, що подання доказів є обов`язком учасника справи і самостійне збирання (витребування) доказів судом без відповідного мотивованого клопотання сторони, діючим законодавством не передбачено.

Таким чином, позивачці необхідно усунути вищезазначені недоліки позовної заяви відповідно до вимог ст. 175, ст. 177 ЦПК України та конкретизувати свої позовні вимоги.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки, дана позовна заява оформлена з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк, що не перевищує 10 днів з дня вручення йому ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 84, 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на двох дітей та стягнення їх у твердій грошовій сумі залишити без руху, встановивши позивачу строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення вказаних недоліків.

Інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. А. Морозовська