У х в а л а

Іменем України

4 жовтня 2024 року

м. Київ

Справа № 755/19303/19

Провадження № 61-8143ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)

на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року

за заявою ОСОБА_2 (далі - відповідач), інтереси якого представляє адвокат Балицький Тарас Миколайович (далі - адвокат), про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

у справі за позовом скаржниці до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Худової Юлії Олександрівни - про визнання договору довічного утримання удаваним, визнання договору ренти недійсним, скасування рішення про реєстрацію права власності та

в с т а н о в и в :

1. У листопаді 2019 року скаржниця звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила: (1) визнати удаваним договір довічного утримання від 3 березня 2017 року, який ОСОБА_3 уклав із відповідачем; (2) визнати недійсним договір ренти від 3 березня 2017 року, який ОСОБА_3 уклав із відповідачем; (3) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 3 лютого 2017 року про реєстрацію права власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1 .

2. 4 грудня 2020 року Дніпровський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.

3. 12 квітня 2021 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою задовольнив частково апеляційну скаргу скаржниці, змінив мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, виклавши її у редакції цієї постанови, а в іншій частині рішення залишив без змін.

4. 20 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову, згідно з якою касаційну скаргу скаржниці залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції у незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову апеляційного суду - без змін.

5. 8 липня 2023 року скаржниця звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.

6. 6 березня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою заяву скаржниці про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишив без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року - без змін.

7. 6 березня 2024 року представник відповідача сформував у системі «Електронний суд» заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтував так: 29 лютого 2024 року відповідач уклав із Адвокатським об`єднанням «Декструм» (далі - АО «Декструм») договір про надання юридичних послуг № 29/02-БВ (далі - договір) та додаткову угоду № 1 до договору; за договором адвокат мав надавати правничу допомогу, а відповідач поніс 7 000,00 грн витрат на неї; згідно з актом здачі-прийому наданих послуг № 20 від 5 березня 2024 року (далі - акт здачі-прийому) адвокат витратив 5 годин роботи на складення заперечення на заяву скаржниці про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

8. Скаржниця подала заперечення на заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, бо вважала цю заяву необґрунтованою.

9. 24 квітня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв додаткову постанову, згідно з якою задовольнив заяву адвоката в інтересах відповідача: стягнув зі скаржниці на користь відповідача 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом заяви про перегляд постанови апеляційного суду від 12 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами. Мотивував так:

- адвокат в інтересах відповідача подавав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат;

- відповідач надав усі необхідні документи для підтвердження 7 000,00 грн вказаних витрат, зокрема договір і додаткову угоду № 1 до нього, акт здачі-прийому, рахунок на оплату та платіжну інструкцію про сплату відповідачем на користь АО «Декструм» 7 000,00 грн;

- скаржниця у запереченнях про неспівмірність витрат не заявила, а лише вказала, що згідно з частиною другою статті 428 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа має право вимагати компенсацію витрат на правничу допомогу лише у разі відмови від заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами;

- апеляційний суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви скаржниці про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, тобто ухвалив судове рішення на користь відповідача. Тому скаржниця повинна відшкодувати останньому судові витрати.

10. 31 травня 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначену додаткову постанову суду апеляційної інстанції. Обґрунтувала скаргу так:

- за змістом пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України додаткове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється у тому самому складі та порядку, що й первісне (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 листопада 2023 року у справі № 202/3681/16 (провадження № 61-10719св23));

- заява адвоката в інтересах відповідача про стягнення судових витрат не є заявою про ухвалення додаткового рішення у розумінні частини другої статті 270 ЦПК України;

- апеляційний суд не врахував висновки, сформульовані у постановах

(1) Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19), від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21), від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц (провадження № 14-43цс22), про те, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін; суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин;

(2) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 359/4291/16-ц (провадження № 61-5761св19), від 15 липня 2020 року у справі № 466/543/14-ц (провадження № 61-7223св20), від 4 жовтня 2023 року у справі № 756/217/15-ц (провадження № 61-4067св23), Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 370/890/15-ц (провадження № 61-3240св20), від 10 травня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц (провадження № 61-5044св21), про те, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами відбувається з дотриманням вимог статей 423 - 429 ЦПК України, які визначають підстави і порядок такого перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд, об`єкти останнього, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які переглядають судові рішення;

(3) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 квітня 2024 року у справі № 754/5500/19 (провадження № 61-16768вно23), про те, що у разі прийняття відмови від заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами інші учасники справи можуть вимагати від особи, яка подала цю заяву, компенсації судових витрат, понесених під час перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами (частина друга статті 428 ЦПК України);

(4) Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23), про порядок надсилання судових рішень учасникам справи;

- судове рішення, прийняте за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, видається або надсилається учасникам справи у порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу (частина п`ята статті 429 ЦПК України);

- скаржниця не подала заяву про відмову від заяви про перегляд постанови апеляційного суду 12 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами, тому відсутні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу;

- скаржниця не отримала копій ухвал Київського апеляційного суду від 6 березня 2024 року, від 9 квітня 2024 року та додаткової постанови цього суду від 24 квітня 2024 року у паперовій формі. Електронні примірники вказаних судових рішень надійшли їй лише з накладеним кваліфікованим електронним підписом однієї судді - Мостової Г. І.;

- 24 квітня 2024 року Київський апеляційний суд розглянув заяву адвоката в інтересах відповідача про стягнення судових витрат без участі сторін;

- адвокат в інтересах відповідача діяв недобросовісно, бо подав заяву про стягнення судових витрат, яка завідомо не могла бути задоволена. Крім того, він не надав належних доказів того, що поніс ці витрати.

11. 24 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Скаржниця мала: подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій обґрунтувати підстави для такого поновлення та надати докази поважності причин пропуску цього строку; подати до суду копії усіх доданих до касаційної скарги матеріалів, які вона не надала раніше, для інших учасників справи відповідно до їхньої кількості.

12. 12 липня 2024 року скаржниця подала клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, до якого додала копії: конверта рекомендованого поштового відправлення № 635 (для суду), супровідних листів від 2 квітня (для суду) і від 2 травня 2024 року (для суду), ухвал від 6 березня (у 2 прим.) та від 9 квітня 2024 року (у 2 прим.), додаткової постанови від 24 квітня 2024 року (у 2 прим.), останньої сторінки заяви адвоката від 5 березня 2024 року (у 2 прим.). Скаржниця просила поновити строк на касаційне оскарження, бо отримала копію оскарженої додаткової постанови 3 травня 2024 року, яку апеляційний суд надіслав 2 травня 2024 року.

13. 20 серпня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив скаржниці строк на усунення недоліків касаційної скарги. Скаржниця мала надати для інших учасників справи копії тих документів, які вона не надала у належній кількості (2 прим.): квитанції про сплату судового збору, конверта рекомендованого поштового відправлення № 635, супровідних листів апеляційного суду від 2 квітня і від 2 травня 2024 року, клопотання скаржниці «про врахування судом усунення недоліків касаційної скарги» від 12 липня 2024 року.

14. 13 вересня 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду клопотання «про врахування усунення недоліків касаційної скарги згідно ухвали від 20 серпня 2024 року», у якому зауважила, що до касаційної скарги додала оригінал квитанції про сплату судового збору, а не копію, та надала копії (2 прим.) супровідних листів апеляційного суду від 2 квітня та від 2 травня 2024 року, клопотання «про врахування судом усунення недоліків касаційної скарги» від 12 липня 2024 року, конверта рекомендованого поштового відправлення № 635.

15. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

15.1. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

15.2. Скаржниця надала супровідний лист Київського апеляційного суду від 2 травня 2024 року № 755/19303/19/88929/2024 для підтвердження дати надсилання їй копії додаткової постанови цього суду від 24 квітня 2024 року. Причина пропуску строку на касаційне оскарження цієї постановою є поважною. З урахуванням того, що скаржниця подала касаційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення їй цього судового рішення, строк на подання такої скарги слід поновити.

16. Верховний Суд вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою скаржниці відсутні.

16.1. Апеляційний суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви скаржниці про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. З огляду на те, що адвокат в інтересах відповідача підготував і подав заперечення на ту заяву, він просив відшкодувати останньому витрати на правничу допомогу. Апеляційний суд задовольнив заяву адвоката про стягнення судових витрат. Але з цим не погодилася скаржниця. Вона вважала, що: відшкодувати витрати на правничу допомогу відповідачу можна було б лише у випадку, якби вона відмовилася від заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; відповідач діяв недобросовісно; апеляційний суд прийняв додаткову постанову з порушеннями норм процесуального права, бо, зокрема, врахував сумнівні документи про витрати відповідача на правничу допомогу, розглянув справу за відсутності її учасників, надіслав скаржниці копії колегіальних судових рішень з накладенням кваліфікованого електронного підпису однієї судді.

16.2. Верховний Суд не погоджується з наведеними аргументами скаржниці та вважає касаційну скаргу необґрунтованою.

16.3. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша й друга статті 15 ЦПК України).

16.4. Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

16.5. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

16.6. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

16.7. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

16.8. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

16.9. Витрати на правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їхньої вартості слід розподіляти за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично оплатила сторона, чи тільки має оплатити (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 316/1456/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 листопада 2023 року у справі № 205/7293/19, від 20 грудня 2023 року у справі № 753/2677/21, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 756/11019/22).

16.10. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

16.11. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

16.12. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (див. додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)).

16.13. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщосудом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

16.14. Скаржниця звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами. Адвокат в інтересах відповідача подав заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні цієї заяви через те, що вона є необґрунтованою, відсутні істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі скаржниці на час прийняття постанови апеляційного суду; до заперечень додав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом заяви про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

6 березня 2024 року апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відмовив скаржниці у задоволенні її заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Того ж дня адвокат в інтересах відповідача подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Для підтвердження обсягу виконаних робіт (наданих послуг) і їхньої вартості надав такі документи:

- договір та додаткову угоду № 1 до договору. У договорі визначений фіксований розмір гонорару за правничу допомогу під час розгляду заяви скаржниці про перегляд постанови апеляційного суду від 12 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами - 7 000,00 грн;

- акт здачі-прийому, згідно з яким адвокат витратив 5 годин роботи;

- рахунок на оплату та платіжну інструкцію про сплату відповідачем на користь АО «Декструм» 7 000,00 грн.

Скаржниця подала заперечення щодо заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Вказала на відсутність підстав для компенсації цих витрат.

16.15. Верховний Суд вважає обґрунтованим висновок апеляційного суду про відшкодування відповідачу 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У матеріалах справи є документи, які підтверджують надання відповідної допомоги відповідачеві. Крім того, останній поніс ці витрати в указаному розмірі, а скаржниця не заявила про їхнє зменшення.

16.16. Безпідставним є твердження скаржниці про те, що відповідач мав би право на відшкодування витрат на правничу допомогу виключно у випадку прийняття судом відмови скаржниці від заяви про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами згідно з частиною другою статті 428 ЦПК України. За наслідками розгляду такої заяви суд вирішує питання про розподіл судових витрат у загальному порядку згідно з приписами статей 133, 134, 137, 141 ЦПК України.

16.17. У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 квітня 2024 року у справі № 754/5500/19 (провадження № 61-16768вно23), на необхідності врахування висновку в якій наголосила скаржниця, суд касаційної інстанції виснував про відшкодування позивачу та третій особі витрат на правничу допомогу, які вони понесли у зв`язку з розглядом заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду (цю заяву суд залишив без задоволення).

16.18. Безпідставним є твердження скаржниці про те, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, бо розглянув заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу без участі сторін.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частини третя та четверта статті 270 ЦПК України).

У процедурі розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України, які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. Неявка сторони в судове засідання за умов дотримання судом вимоги про повідомлення сторони про призначення заяви до розгляду в судовому засіданні, не перешкоджає розгляду такої заяви та прийняттю відповідного додаткового рішення за наслідком розгляду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 5 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22)).

9 квітня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою призначив розгляд заяви адвоката в інтересах відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у судовому засіданні на 24 квітня 2024 року о 9 год 45 хв у приміщенні Київського апеляційного суду (вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ) з викликом у судове засідання учасників справи. Скаржниця подала заперечення щодо вказаної заяви, у яких висловила незгоду з останньою. Тобто апеляційний суд забезпечив скаржниці можливість викласти її доводи щодо вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу. Крім того, у касаційній скарзі немає доводів про те, що апеляційний суд не повідомив скаржницю про розгляд заяви відповідача. Скаржниця стверджувала виключно про те, що цей розгляд відбувався за відсутності сторін. Вказане процесуальному закону не суперечить.

16.19. Подання відповідачем заяви про стягнення витрат на правничу допомогу є реалізацією його гарантованого права на відшкодування таких витрат, а не зловживанням процесуальними правами, як про це зазначає скаржниця. Вона належно не обґрунтувала твердження про те, що апеляційний суд надіслав їй електронні примірники судових рішень із накладенням кваліфікованого електронного підпису лише однієї судді. Не вказала, куди саме апеляційний суд надіслав їй зазначені копії судових рішень і не надала відповідні докази, зокрема того, що ті копії їхній відправник мав засвідчити кваліфікованими електронними підписами всіх суддів, які ввійшли у колегію.

17. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

18. З огляду на те, що застосування апеляційним судом процесуальних норм є вочевидь правильним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення, касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження додаткової постанови Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Худової Юлії Олександрівни - про визнання договору довічного утримання удаваним, визнання договору ренти недійсним, скасування рішення про реєстрацію права власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко