21.10.2024 Справа № 363/3363/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лукач О.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» суму заборгованості:

за кредитним договором № 15.01.2024-100000078 від 15.01.2024 в розмірі

8910,00 грн., з яких: 4 500, 00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 4410,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти)

№15.01.2024-100000078. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4500,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.01.2024, строком на 42 дні. 15.01.2024 ОСОБА_1 отримано кредитні кошти у розмірі 4500,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 25.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 8910,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 500,00 грн., по процентам в розмірі 4410,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». На підставі викладеного, представник позивача змушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою.

Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 10.07.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України.

Позивачу, у порядку статті 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету.

Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: АДРЕСА_1 .

Зі зворотного поштового повідомлення вбачається, що вказану копію ухвали ОСОБА_1 отримав 31.07.2024.

23.07.2024 до Вишгородського районного суду Київської області засобами поштового зв`язку, від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачем зазначено, що з викладеними у позовній заяві обставинами не погоджується, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та, що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, вважає, що наявна в матеріалах справи паперова копія спірного кредитного договору не може вважатися електронним документом, оскільки відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та є неналежним доказом укладення договору між ним та позивачем. Відповідач наголосив, що не укладав кредитний договір, роздруківку якого долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви. Зазначив, що якби він укладав такий договір, то в обов`язковому порядку мав би здійснити набір у відповідній електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитись у вказаній електронній формі та зберегтись на сервері кредитора для подальшого долучення до кредитних договорів, і позивач міг додати до позовної заяви. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження відповідачем пропозиції щодо укладання договору, зокрема довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину. Також зазначив, що заявлена позивачем заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 4410,00 не є співрозмірною сумі кредиту у сумі 4500,00 грн., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості) у разі не виконання ним зобов`язань за кредитним договором. Тому при ухваленні рішення просить зменшити розмір відсотків щонайменше до заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом. На підтвердження обставин перерахування грошових коштів за спірним кредитним договором та наявності у відповідача боргу за цим договором позивачем надано тільки розрахунки заборгованості та довідку іншої фінансової компанії (банку), однак такі документи не є первинними або платіжним документом, що підтверджують отримання кредиту, користування ним, на умовах зазначених в позові, а отже не є належним доказом існування боргу та документом що підтверджує переказ коштів. На підставі викладено просив врахувати наданій ним пояснення у відзиві та відмовити у задоволенні позовних вимог. Судові витрати просив покласти на позивача.

02.08.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд», представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідачем 15.01.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора - E225 отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону НОМЕР_1 , який вказаний при його ідентифікації на сайті підписано Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовану на сайті Кредитора - https://sgroshi.com.ua, а відтак укладено кредитний договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, оригінал якого і було долучено до матеріалів справи. Відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на умовах зазначених у кредитному договорі, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення). Кредитні кошти були перераховані відповідачу на його платіжну картку, що підтверджується відповідним платіжним документом та відповіддю АТ КБ «Приватбанк». Зазначив, що сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами за ставкою «Економ» та «Стандарт» =

4410,00 грн. та відповідає умовам договору. Ррозрахунок заборгованості за відсотками проводився наступним чином: 4 500,00 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 2% (фіксована незмінна процентна ставка) (90 грн.) * 14 (кількість днів користування кредитними коштами ) та дорівнює 1 260 грн.; 4 500,00 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 2% (фіксована незмінна процентна ставка) (112,5 грн.) * 28 (кількість днів користування кредитними коштами ) та дорівнює 3 150 грн. Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується долучено до матеріалів справи квитанцією. Відтак представник позивача вважає доводи відповідача необґрунтованими і такими, що фактичного належного підтвердження за собою не мають. Просив врахувати надані пояснення та задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 15.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 15.01.2024-100000078, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором Е225, направленим на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначено останнім в своїй заяві анкеті.

Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) 15.01.2024, заявки від 15.01.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 15.01.2024-100000078 та квитанції про перерахунок коштів на картковий рахунок відповідача 516915*00, Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 4 500 грн., строком на 42 дні з дати його надання. Дата повернення кредиту 25.02.2024.

Згідно пунктів 6-10 заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі «первинний період»).

Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі «черговий період»).

Процентна ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового Траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2.33% = (4410.00/4500)/42 х 100%.

Проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Згідно п. 3.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти.

Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5169-15ХХ-ХХХХ-0100.

Згідно п. 4.3. Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.

Відповідно до п. 6.1 Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Згідно квитанції Liqpay № від 15.01.2024, на рахунок 516915*00 перераховано 4500 грн., платник - Швидкий кредит, призначення платежу: видача за договором № 15.01.2024-100000078.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 15.01.2024-100000078 від 15.01.2024 заборгованість відповідача складається з основного боргу - 4 500 грн. та проценти за користування кредитом за період з 15.01.2024 по 25.02.204 4410,00 грн., що разом складає 8910,00 грн.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19; від 16.12.2020 у справі №561/77/19.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною дванадцять статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами.

Доводи відповідача викладені ним у відзиві, суд оцінює критично, оскільки на їх підтвердження відповідачем до відзиву не долучено жодного належного та допустимого доказу. Відповідачем не надано суду доказів проте, що номер телефону та номер карткового рахунку вказані у договорі та на який позивачем було перераховано кредитні кошти йому не належать.

Також не є слушними доводи відповідача про неправомірне нарахування процентів, оскільки такі нараховані в межах строку дії договору та за процентною ставкою визначеною у кредитному договорі, який підписано відповідачем та не спростовано щодо його не укладання.

Відповідач, окрім іншого стверджує, що позивачем не надано суду доказів щодо перерахування коштів відповідачу, проте такі твердження спростовуються долученою до матеріалів справи квитанцією про перерахування коштів відповідачу, відповідно до якої: ID платежу: , номер операції: O_24FA44036BCEC6B7F19016BED1, дата проведення платежу: 2024.01.15 00:49, призначення платежу: Видача за договором No15.01.2024-100000078, сума платежу: 4500.0, валюта платежу: UAH, картка/рахунок: НОМЕР_2 .

Таким чином, обставини на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень у справі, не є доведеними, що є безпосереднім порушенням обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 81 ЦПК України, оскільки відповідачем не долучено жодних банківських виписок на підтвердження того, що такого перерахування коштів не було, та/або не долучено доказів, що могли б слугувати підтвердженням вчинення щодо нього шахрайських дій.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Враховуючи наведене, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 15.01.2024-100000078 від 15.01.2024 у розмірі 8 910, 00 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 гривень.

Керуючись Законом України «Про електронну комерцію», статтями 11, 207, 509, 526, 610, 625-629, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-89, 128, 141, 174, 258, 259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 15.01.2024-100000078 від 15.01.2024 у розмірі 8 910, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн, а всього стягнути 11 332 (одинадцять тисяч триста тридцять дві) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.П. Лукач