КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4298/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Полуніної Катерини Анатоліївни на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року (суддя Гончарук В.П.) про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визначення місця проживання дитини,

встановив:

у жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 за його місцем проживання або перебування, зареєстрованим у встановленому законом порядку, та з матір`ю - ОСОБА_2 за її місцем проживання чи перебування, зареєстрованим у встановленому законом порядку, до досягнення дитиною чотирнадцяти років, встановивши наступну періодичність: разом з батьком - другий та четвертий тиждень кожного місяця, разом з матір`ю - перший та третій тиждень кожного місяця; стягнути з ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 908грн та витрати на професійну юридичну допомогу в розмірі 30 000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з 21 вересня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 липня 2017 року, мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджував, що з березня 2017 року відповідачка почала вести розмови про переїзд на постійне місце проживання до США, проти чого він категорично заперечував, у зв`язку із чим у квітні 2017 року відповідачка разом із дитиною переїхала проживати до своїх батьків. У грудні 2017 року він дізнався, що відповідачка 31 липня 2017 року виїхала до США, де перебувала протягом 6 місяців, залишивши дитину зі своїми батьками. У цей період він опікувався дочкою, на кожні вихідні забирав її до себе, організовував її дозвілля, піклувався про її здоров`я.

Позивач посилався на те, що після повернення відповідачки у січні 2018 року до

України, вона стала перешкоджати його спілкуванню з дочкою та вчиняє всі дії для виїзду з дочкою до США на постійне місце проживання, чим позбавить його можливості підтримувати контакт зі своєю дочкою та приймати участь у її житті.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 1 грудня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

У січні 2022 року представник позивача - адвокат Полуніна К.А. звернулася до суду з клопотанням про об`єднання в одне провадження даної справи зі справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, яка перебуває у провадженні Бориспільської міськрайонного суду Київської області з 14 січня 2022 року, у задоволенні якого суд відмовив.

Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду.

20 жовтня 2023 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, яке підтримане у судовому засіданні 26 жовтня 2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Кучеруком М.В., у якому відповідачка посилається на те, що вступило в законну силу рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до вказаного судового рішення судом визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , тобто спір між сторонами щодо визначення місця проживання їх малолітньої доньки вирішено.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року провадження по справі закрито.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Полуніна К.А. просить ухвалу суду скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача зазначає, що матеріали справи не містять доказів підписання клопотання уповноваженою на це особою, оскільки відповідачка проживає за кордоном та не змогла надати суду подробиць надсилання нею такого клопотання, а відтак у позивача наявні сумніви щодо того, що вказане клопотання підписано саме відповідачкою, а не іншою особою. В той же час суд першої інстанції, хоч і звернув увагу на даний факт, проте фактично проігнорував його, так і не встановивши хто насправді підписав вказане клопотання.

Також представник позивача вважає, що між сторонами спір щодо визначення місця проживання дитини триває, оскільки, хоч рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року у справі № 359/11467/21 і набрало законної сили, однак позивач має намір його оскаржити, подавши разом із апеляційною скаргою клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, так як копію зазначеного рішення ним було отримано лише 26 жовтня 2023 року, і 1 листопада 2023 року така апеляційна скарга була подана.

Крім цього представник позивача зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про об`єднання в одне провадження цієї цивільної справи та цивільної справи №359/11467/21, так як обидва позови є взаємопов`язаними, їх спільний розгляд був доцільним та належним чином обґрунтованим, більше того, провадження у даній справі було відкрито раніше за провадження у справі № 359/11467/21.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у її задоволенні

відмовити, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно закриття провадження у справі, оскільки рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року, яке набрало законної сили, визначено місце проживання їх з позивачем малолітньої доньки Поліни разом із матір`ю, а тому спір між сторонами з цього приводу вже фактично вирішений.

Також відповідачка зазначає, що саме вона підписала клопотання про закриття провадження у справі, а тому твердження представника позивача в цій частині є необґрунтованими.

Начальник служби у справах дітей Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області - Яструб Н. надіслала на електронну адресу апеляційного суду лист, у якому просила проводити розгляд справи за відсутності їх представника та вирішити спір за наявними матеріалами справи (с.с.231-232 т.4).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Полуніна К.А., треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги (с.с.213,217, 218, 219 т.4), у судове засідання не з`явилися, причини неявки апеляційному суду не повідомили, клопотання про перенесення судового зсідання не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Кучерука М.В., який проти задоволення апеляційної скарги заперечував,вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 359/11467/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення додаткових витрат на дитину, за результатами розгляду якої 17 серпня 2023 року судом ухвалено рішення, яке набрало законної сили, згідно якого визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , тобто спір про місце проживання дитини судом вже вирішено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження в справі вичерпно визначені статтею 255 ЦПК України і свідчать про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, у тому числі і у зв`язку з волевиявленням сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України можливе за умов, якщо рішення між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Аналогічний за змістом висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц.

Як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року, справа № 908/299/18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив визначити місце проживання його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним та з її матір`ю ОСОБА_2 , встановивши наступну періодичність: разом з батьком - другий та четвертий тиждень кожного місяця, а з матір`ю - перший та третій тиждень кожного місяця.

З наданих суду документів вбачається, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 359/11467/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю і рішенням суду від 17 серпня 2023 року визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 28 вересня 2023 року вказане рішення набрало законної сили і станом на 26 жовтня 2023 року оскаржене не було.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що між сторонами спір про місце проживання дитини вирішений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області, яке набрало законної сили.

Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Доводи апеляційної скарги, що провадження у даній справі було відкрито раніше, ніж Бориспільським міськрайонним судом Київської області за позовом ОСОБА_2 , а суд безпідставно відмовив у об`єднанні справ у одне провадження, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду,

оскільки спір між сторонами стосовно визначення місця проживання їх дочки вирішений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що клопотання про закриття провадження у справі не могла підписати ОСОБА_2 , так як вона перебуває за межами України, правового значення для розгляду даної апеляційної скарги не мають, оскільки підставою для закриття провадження у справі є наявність рішення суду, яке постановлено між тими ж сторонами, про той же предмет спору та з тих же підстав. При цьому, провадження у справі підлягає закриттю, незалежно від подання такого клопотання, а в силу закону та встановлення факту наявності судового рішення, яким вирішений аналогічний спір.

Твердження в апеляційній скарзі, що спір між сторонами щодо визначення місця проживання їх дитини триває, а позивач оскаржив рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, подавши 1 листопада 2023 року апеляційну скаргу, яка прийнята апеляційним судом до розгляду, не може бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки на час її ухвалення рішення суду набрало законної сили.

Крім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали, тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Полуніної Катерини Анатоліївни залишити без задоволення, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 4 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук