Справа № 357/8853/16-ц
Провадження № 6/357/407/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання - Каплічної Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

21.10.2024 представник заявника, за довіреністю у справі - ОСОБА_3 , звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», мотивуючи тим, що на примусовому виконанні Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист, виданий у справі №357/8853/16-ц, виконавче провадження НОМЕР_3, про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь АТ «ОТП Банк» боргу за Кредитним договором у розмірі 12 669,17 доларів США та судовий збір у розмірі 4 745,00 грн. В рамках судової справи №357/6164/20 за позовом АТ «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про звернення стягнення на іпотечне майно, від Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори було витребувано матеріали спадкової справи №567/2020. Відповідно до спадкової справи №567/202 було встановлено наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 та із заявою про прийняття спадщини від 17.04.2021 року №712, після смерті ОСОБА_4 , звернулася мати - ОСОБА_1 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , у померлого ОСОБА_4 залишилася неповнолітня дочка ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та момент смерті ОСОБА_4 їй було повних 17 років. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква №15.2-03/20195 від 30.11.2020 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована, зокрема, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, ОСОБА_2 є спадкоємицею прав та обов`язків, які входять до спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 . 20.12.2020 за вх. №1649 Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою було отримано Претензію АТ «ОТП Банк» від 19.11.2020. Оскільки АТ «ОТП Банк» звернувся із претензією кредитора до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори 20.12.2020 вх. №1649, то ним не були порушені строки передбачені ст. 1281 ЦК України. Відповідно до Постанови ВП ВС від 11 жовтня 2023 року у справі №523/2357/20 процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим. При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17). Відповідно до п.7.5. Постанови ВП ВС у справі №523/2357/20 від 11 жовтня 2023 року не визначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У зв`язку з цим, заявник просить замінити у виконавчому провадженні НОМЕР_3, що відкрите на виконання виконавчого листа, виданого 17.07.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/8853/16-ц, з померлого боржника ОСОБА_4 на його правонаступників, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

23.10.2024 судом отримано матеріали цивільної справи №357/8853/16-ц, провадження №2/357/1008/17 та призначено заяву до розгляду.

24.10.2024 судом постановлено ухвалу, якою витребувано у Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_3, щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.07.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/8853/16-ц, про стягнення з ОСОБА_4 , на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк», заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 669,17 доларів США та судового збору у розмірі 4 745,00 грн.

01.11.2024 заінтересована особа - ОСОБА_1 подала до суду заперечення, в яких зазначила, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з ОСОБА_4 на користь AT «ОТП Банк» було стягнуто заборгованість по кредитному договору в розмірі 12 669,17 доларів США та судові витрати у справі в розмірі 4745,00 грн. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист № 357/8853/16-ц, який по даний час перебуває на виконанні в Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі ( ВП № НОМЕР_4). ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник - ОСОБА_4 помер. Маючи намір стягнути кошти, стягувач АТ «ОТП Банк» звернувся із заявою до суду, в якій просить замінити її, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як правонаступників у виконавчому провадженні НОМЕР_3 замість померлого боржника ОСОБА_4 . Вважає, що дана заява не підлягає до задоволення виходячи із наступного. Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. У свою чергу відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщині і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1,2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомите кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавці належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частині спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Відповідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен ті спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інша не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертати стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тобто, за змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише в межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа на набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17 (пункт 98)). Невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17). Отож, враховуючи вище викладені норми права та правові висновки Верховного Суду, суд має з`ясувати чи успадковувалось якесь майно і його вартість для визначення розміру боргу спадкоємця. В даній справі заявник «стягувач» AT «ОТП Банк» надав копію спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_4 за № 567/2020, яка заведена Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області. Із даної спадкової справи дійсно вбачається, що вона, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги, разом з тим, немає доказів того, що вони прийняли яке-небудь майно. До заяви стягувач не надає жодного доказу, який підтверджує, що у померлого боржника було на праві власності майно. За таких обставин у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора. Враховуючи вище викладене, просить відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні № НОМЕР_4.

04.11.2024 представник заявника, за довіреністю у справі - ОСОБА_3 , подав до суду заперечення, в яких зазначив, що до електронного кабінету заявника було доставлено заперечення ОСОБА_1 , в якому остання вказує на те, що ОСОБА_4 на праві власності не належить жодне майно, відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нічого не успадкували, а тому немає підстав для задоволення вказаної заяви Банку. AT «ОТП БАНК» не погоджується із вказаними доводами виходячи із наступного. Відповідно до відповіді Південного бюро технічної інвентаризації №1585 від 25.06.2020 ОСОБА_4 на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Отже вказана квартира є спадковим майном, а тому була успадкована ОСОБА_1 та ОСОБА_2

04.11.2024 судом постановлено ухвалу, якою забезпечено участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасників справи: представника Акціонерного товариства «ОТП Банк», за довіреністю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

28.11.2024 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 24.10.2024 Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав до суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_3, щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.07.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/8853/16-ц.

Представник Акціонерного товариства «ОТП Банк», за довіреністю у справі - ОСОБА_3 , 28.11.2024 подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі представника заявника, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Кабула Ірина Юріївна, 28.11.2024 подала до суду письмові пояснення, в яких просила розгляд справи здійснювати без її участі та участі ОСОБА_1 та просила врахувати, що заявником не зазначено розмір боргу ОСОБА_4 у ВП НОМЕР_3 станом на день подачі заяви, не визначено вартість одержаного у спадщину майна, а саме вартість квартири АДРЕСА_2 , а згідно договору дарування вартість квартири становить 10549,00 грн станом на дату її придбання. Зазначила, що дані обставини є обов`язкові для встановлення згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №523/2357/20.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 03.03.2017 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у справі №357/8853/16-ц, провадження №2/357/1008/17, позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № CNL-ОВВ/006/2006 від 24 жовтня 2006 року в розмірі 12669,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.06.2016 становить 316 332,46 грн, судові витрати у справі в розмірі 4745,00 грн (Т. 1 а.с. 96-99, 149-152).

21.04.2017 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/8853/16-ц, заяву ОСОБА_4 , про перегляд заочного рішення суду, залишено без задоволення (Т. 1 а.с. 110-112).

21.06.2017 ухвалою Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року визнано неподаною та повернуто апелянту (Т. 1 а.с. 123-124, 153-155).

Отже, рішення суду Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/8853/16-ц, провадження №2/357/1008/17 від 03.03.2017 набрало законної сили 21.06.2017.

З матеріалів справи (Т. 1 а.с. 127-130, Т. 2 а.с. 7-8), вбачається, що 17.07.2017 на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2017 АТ «ОТП банк» було направлено виконавчий лист у справі №357/8853/16-ц, провадження №2/357/1008/17.

19.09.2017 постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Мальованою Т.В., на підставі заяви стягувача, було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №357/8853/16-ц, провадження №2/357/1008/17, виданого 17.07.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суми заборгованості в розмірі 12669,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.06.2016 становить 316 332,46 грн, судові витрати у справі в розмірі 4745,00 грн (Т. 1 а.с. 142-143, Т. 2 а.с. 9).

02.02.2018 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Гаєвою М.І. винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

10.04.2020 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Рябокінь М.В. винесено постанову про арешт коштів боржника.

17.04.2020 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Рябокінь М.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно відповіді на запит №77562757 від 10.04.2020, №84908836 від 17.08.2020 до МВС України, за боржником ОСОБА_4 в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби, згідно відповіді на запит №78144194 від 17.04.2020 до Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону встановлено, що за вказаними параметрами у ДПС України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону, згідно відповіді на запит №77562746 від 10.04.2020, №80655438 від 28.05.2020, №84908826 від 17.08.2020 до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки боржника - фізичної особи встановлено, що за боржником наявні рахунки, податковий номер ).

03.06.2020 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Рябокінь М.В. винесено постанову про арешт коштів боржника.

25.06.2020 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Рябокінь М.В. отримано відповідь на запит з Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , в якій зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , окрім боржника ОСОБА_4 зареєстрованою значиться ще 1 неповнолітня особа, 2003 року народження, а за адресою: АДРЕСА_4 , значаться дві особи, персональні дані про яких не можуть бути поширені.

26.06.2020 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Рябокінь М.В. отримано відповідь на запит з КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», до якої було долучено належним чином завірені копії правової та технічної документації на квартиру АДРЕСА_2 .

Вищезазначені обставини підтверджуються копією матеріалів виконавчого провадження (Т. 2 а.с. 7-41).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т. 1 а.с. 158).

З матеріалів спадкової справи Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області №567/2020 від 04.12.2020 (Т. 1 а.с. 144-148, 159-197), вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини №712 від 17.04.2021, та на підставі претензії АТ «ОТП Банк» від 19.11.2020, яка зареєстрована за №1649 від 20.12.2020 Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №567/2020 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

При цьому, за змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 4 ст. 10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначає, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції», від 19 березня 1997 року, п. 40, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані ч. 1 ст. 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України.

Ч.1 та ч.2 ст. 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Так, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом п. 5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.

Суд вважає, що вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником. Та, у разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20 (провадження № 61-503св21), у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 2-85/11(провадження № 61-14892св23), від 21 лютого 2024 року у справі № 761/13847/15-ц(провадження № 61-3862св23), від 14 лютого 2024 року у справі № 2604/3166/2012(провадження № 61-7273св23).

У свою чергу відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним із його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Ст. 1216,1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Встановлено, що у спірних правовідносинах до складу спадщини входить, зокрема, грошове зобов`язання, що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , за життя, яке не припинилося внаслідок його смерті та продовжує існувати.

Отже, обов`язок спадкодавця ОСОБА_4 щодо сплати заборгованості за кредитним договором, присудженої судом кредиторові АТ «ОТП Банк» за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Ч.1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Встановлено, що спадкоємцем належного ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , майна є його мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка подала заяву про прийняття спадщини №712 від 17.04.2021, яка в тому числі зазначила, що дочка померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також є спадкоємцем за законом першої черги.

Представник заявника, обґрунтовуючи вимоги заяви, зазначає, що у померлого ОСОБА_4 є неповнолітня дочка ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та на момент смерті батька їй було повних 17 років, а згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква вона бела зареєстрована разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вона є спадкоємицею прав та обов`язків, які входять до спадщини, яка залишилася після смерті боржника.

Так, відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

З витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква №15.2-03/20195 від 30.11.2020 (Т. 1 а.с. 144, 167), вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: з 17.02.2000 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 21.12.1988 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Разом з тим, обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за місцем проживання спадкодавця, на що посилається АТ «ОТП Банк» у заяві, як на підставу вимог.

Крім того, реєстрація ОСОБА_2 у спірній квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання разом із спадкодавцем на момент його смерті за адресою реєстрації та не є безумовним підтвердженням того, що вона є його спадкоємцем та фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.04.2020 у справі № 355/832/17, ухвалі від 08.07.2020 у справі №569/15147/17 та у постанові від 27.02.2023 у справі № 572/1497/22.

Згідно із ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини друга та третя статті 1281 Цивільного кодексу України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті 1281 Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. 1281 і 1282 ЦК України. Ст. 1281 ЦКУкраїни, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17.

Тому, сплив строків, визначених ч.4 ст. 1281 ЦК України, має своїм наслідком і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право на пред`явлення вимог до спадкоємців.

За таких обставин при вирішенні питання заміни сторони виконавчого провадження в порядку статті 442 ЦПК України у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника.

Тому, вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження в порядку ст. 442 ЦПК України суд може лише після виконання кредитором вимог, встановлених ЦК України.

Водночас, звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку ст. 1281 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року справа №916/617/17.

Виходячи з положень ст. 1281 ЦК України, у даному випадку, АТ «ОТП Банк» повинен був пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину або ж з дня, коли він дізналася про прийняття (відкриття) спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

З матеріалів спадкової справи Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області №567/2020 від 04.12.2020, вбачається, що 20.12.2020 за вх. №1649 Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою було отримано претензію АТ «ОТП Банк» в порядку ст. 1281 ЦК України вх №1649 від 19.11.2020, в якій банк просив повідомити кредитора про коло спадкоємців для пред`явлення їм вимог щодо погашення заборгованості та будь-яких претензій безпосередньо до спадкоємців боржника банком подано не було.

Слід зазначити, що звернення до відповідної нотаріальної контори з претензією кредитора, суд до уваги не приймає, оскільки вимога адресована до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори не є ідентичною зверненню безпосередньо до спадкоємця, а відтак не є свідченням своєчасного звернення позивача саме до спадкоємців, оскільки, закон не пов`язує спеціальні строки звернення до спадкоємця з днем коли позивачу стало відомо про особу спадкоємця померлого боржника.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, відповідно до яких з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов`язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зобов`язання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту смерті спадкодавця-боржника, у даному випадку з 28.10.2020.

Суд враховує обізнаність кредитора про смерть позичальника ОСОБА_4 , що вбачається з претензії кредитора, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, право вимоги до його спадкоємців виникло з моменту, коли йому стало відомо про смерть позичальника, тобто з 14.11.2020, а шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до спадкоємців закінчився - 20.05.2021.

Отже, суд приходить до висновку, що заявником пропущено шестимісячний строк звернення кредитора до спадкоємців, оскільки АТ «ОТП Банк» дізнався про смерть позичальника ще 14.11.2020, що підтверджується копією претензії (Т. 1 а.с. 163-164), а вимогу до спадкоємців пред`явив лише - 26.10.2024, шляхом подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження його правонаступником.

Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17 (пункт 98)).

За змістом ч.1 - ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Викладене дає підстави для висновку про те, що не визначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року справа №916/617/17 та від 11.10.2023 у справі № 523/2357/20.

Встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі договору дарування квартири від 17.02.2000, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ за №2-243, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №2-244 (Т. 1 а.с. 228-230, Т. 2 а.с. 33-35).

Однак, заявником не надано до суду відповідних доказів щодо визначення розміру боргу ОСОБА_4 , за ВП НОМЕР_3, яке на даний час триває, станом на день подачі заяви.

Крім того, враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості встановити обставини щодо того, чи є ОСОБА_1 єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4 , тим самим встановити коло всіх спадкоємців померлого боржника, які прийняли спадщину, чи отримали вони у спадщину все майно спадкодавця, тим самим позбавлений можливості встановити обсяг спадкування кожним з них, а отже, чи відбулося правонаступництво у відповідних матеріальних правовідносинах.

Враховуючи, що до суду не надано доказів, які у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про наявність обставин в підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку, що заява Акціонерного товариства «ОТП Банк», про заміну сторони виконавчого провадження, не підлягає до задоволення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 353, 442 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, місцезнаходження: вулиця Жилянська, будинок 43, місто Київ, 01601), заінтересовані особи: ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: відсутній у справі, місце проживання: АДРЕСА_6 ), Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, місцезнаходження: бульвар Олександрійський, будинок 94, місто Біла Церква, Київська область), про заміну сторони виконавчого провадження, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 03.12.2024.

Суддя: О. В. Бондаренко