Справа №519/651/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.10.2024 року м. Южне
Южний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом представника КП «Готельно житловий комплекс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі були зареєстровані на зайняття ліжко-місця у малосімейному відомчому гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , балансоутримувачем якого є позивач. Відповідач ОСОБА_3 з 2016 року не проживає у зазначеному приміщенні та не сплачує за комунальні послуги, відповідач ОСОБА_4 з 2010 року не проживає у зазначеному приміщенні та не сплачує за комунальні послуги.
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.05.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходили.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що КП «ГЖК» засноване на праві власності Южненської міської територіальної громади та здійснює свою діяльність на підставі і відповідно до чинного законодавства України, а також Статуту затвердженого рішенням Южненської міської ради №1366-VI від 12.02.2015, що підтверджується копією статуту (а.с.6-13).
Відповідачі були зареєстровані на зайняття ліжко-місця у малосімейному відомчому гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , балансоутримувачем якого є позивач (а.с.5-16).
Відповідно до актів про фактичне не проживання від 11.04.2024, складених КП "Готельно-житловий комплекс", відповідач ОСОБА_3 з 2016 року не проживає у зазначеному приміщенні, його особисті речі в ній відсутні, відповідач ОСОБА_4 з 2010 року не проживає у зазначеному приміщенні, його особисті речі в ній відсутні (а.с.20-21).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він проживає з 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердив факт не проживання ОСОБА_3 з 2016 року та ОСОБА_4 з 2010 року за вказаною адресою, пояснив, що перешкод в проживанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ніхто не створював. ОСОБА_4 в 2010 році зробив паспорт моряка та пішов в рейс, більше він його не бачив, речі свої забрав з кімнати. ОСОБА_3 десь 6 років приходив та повідомив, що він зареєструвався у вказаній кімнаті, але проживати в ній наміру не має, в кімнату не заселявся та не проживав в ній.
За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно правової позиції Верховного Суду у справі№ 209/2642/18 від 09.12.2020 при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно із ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідачі не надали суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження.
Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження обставин, зазначених в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі.
Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідачів має бути стягнуто судові витрати у справі.
Керуючись ст.3, 12, 81, 265, 280 ЦПК України, ст.67, 68, 71, 72 ЖК України, ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд
Задовольнити позов представника КП «Готельно-житловий комплекс» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Готельно-житловий комплекс» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Готельно-житловий комплекс» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач КП «Готельно-житловий комплекс», місцезнаходження за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Будівельників, 7, .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП та паспортні дані суду невідомі.

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І. Барановська