ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4387/24 Справа № 200/2326/18 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловою площею та поділ особового рахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловою площею квартир АДРЕСА_1 та розподілу особових рахунків між позивачем та відповідачами по оплаті витрат на утримання квартир та оплаті комунальних послуг із зобов`язанням Дніпровську міську раду укласти з сторонами у справі окремі договори найму житлових приміщень.

В обґрунтування позову зазначив, що вони проживають окремо, користуються окремими кімнатами та комунікаціями, але рахунки приходять одні на дві квартири, у зв`язку з чим вони вимушені сплачувати спільно за рахунками, що робить незручності в розрахунках, а також підставою для звернення до суду з цим позовом стала відмова Дніпровської міської ради наймодавцю поділити особовий рахунок, шляхом укладання окремих договорів.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено порядок користування квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , виділивши ОСОБА_1 в користування житлову площу квартири АДРЕСА_2 , що складається з 1 коридору-5,5м2, 2 кладової - 0,5м2, 3 ванної - 2,6м2, 4 - туалет - 1,2м2, 5 - кухня - 7,4м2, 6 житлова - 15,3м2, 7 - житлова 12,7м2, 8 - кладова -0,5м2, 9 - коридор -1,6м2, - загальною площею - 47,3м2, а відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користування житлову площу квартири АДРЕСА_4 , що складається з 1 коридору - 11,0м2, 2 житлової - 11,9м2, 3 туалет -1,2м2, 4 ванна - 2,6м2, 5 - житлова - 7,6м2, 6 житлова - 16,9м2, 7 - кухня-8,1м2, 8 - кладова-1,3м2, 9 - кладова-0,4м2, - загальною площею - 61,0м2.

Розділено особовий рахунок зі сплати комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі АДРЕСА_1 , на два окремих особових рахунки, виділивши позивачу ОСОБА_1 окремий особовий рахунок, щодо житлових приміщень квартири АДРЕСА_5 , а відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виділивши окремий особовий рахунок, щодо житлових приміщень квартири АДРЕСА_3 .

Дніпровській міській раді укласти з позивачем ОСОБА_1 відповідний договір найму житлових приміщень квартири АДРЕСА_5 , а з відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 окремий договір найму житлових приміщень квартири АДРЕСА_3 (а.с.42-45).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі положень ст. 63, 104 Житлового кодексу 1983 року, позивач має право на виділення окремого рахунку по сплаті комунальних платежів, адже його житлові приміщення квартири АДРЕСА_2 по вказаній адресі є ізольованими від житлових приміщень відповідачів, користування якими він здійснює одноособово, а у зв`язку з відсутністю необхідних документів у головного розпорядника інформації, позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості надати Дніпровській міській раді вищезазначені документи та не може реалізувати в повному обсязі своє право користування та розпорядження на вказане майно, а саме, реалізувати своє право на розподіл особового рахунку квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , між ним та відповідачами, щоб окремо від них сплачувати комунальні рахунки лише за ту частину житлової площі, в якій він проживає, а не за загальну площу.

Не погодившись із рішенням суду, ніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник зазначив, що не були належним чином повідомлені про наявність такої справи в суді, належним відповідачем у даному спорі є виконавчий комітет Дніпровської міської ради, а не Дніпровська міська рада, до повноважень міської ради не належить вирішення питання щодо укладення таких договорів найму, оскільки така компетенція віднесена до балансоутримувача житлових будинків та за відповідним рішення виконкому Дніпровської міської ради, підготовкою яких займається Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, а Комунальне підприємство Реформжитло Дніпровської міської ради здійснює виконання технічних робіт в частині надання відповідного дозволу.

Разом з цим зазначає, що позивач звертався з питання щодо переоформлення особового рахунку за вказаними квартирами, однак йому було відмовлено Бабушкінською районною у м. Дніпрі радою, тому Дніпровською міською радою його права порушені не були та до виконкому Дніпровської міської ради позивач з цим питанням не звертався.

Позивач та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзивів не скористались, відзивів на апеляційну скаргу Дніпровської міської ради не подавали, та, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що з відсутністю у позивача документів щодо зміни поштової адреси будинку АДРЕСА_5 відмовила позивачу в переоформленні (розділу) особового рахунку приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , яке складається з п`яти кімнат, шляхом виділення приміщення в окремі квартири з присвоєнням їм нової поштової адреси.

Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, на балансі якого знаходиться будинок АДРЕСА_7 , в листі № 3/124 від 21 лютого 2017 року повідомило, що надати завірену копію рішення про зміни поштової адреси будинку АДРЕСА_2 не має можливості, у звязку з відсутністю оригіналу вказаного рішення.

Шевченківська (Бабушкінська) районна к місті Дніпрі рада, на території якої знаходиться будинок АДРЕСА_7 в листі № 13/11-12 від 12 січня 2017 року повідомила, що зміна поштових адрес не належить до її компетенції, а тому необхідно звернутись до розпорядника інформації, а саме до Дніпровської міської ради.

Департамент по роботі з активами головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради в листі № 7/8-38 від 12 січня 2017 року повідомив, що відповідних розпорядчих документів, на підставі яких була змінена адреса обєкта нерухомого майна з АДРЕСА_5 в розпорядженні головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради немає.

У звязку з відсутністю необхідних документів у головного розпорядника інформації, ОСОБА_1 позбавлений можливості надати Дніпровській міській раді вищезазначені документи та не може реалізувати в повному обсязі своє право користування та розпорядження вказаним майном, а саме, реалізувати своє право на розподіл особового рахунку квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , між ним та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та сплачувати комунальні рахунки лише за ту частину житлової площі в якій він проживає.

За таких обставин суд вважав за необхідне встановити порядок користування квартирами окремо за позивачем квартирою АДРЕСА_8 за зазначеною адресою, розділити особові рахунки за цими квартирами окремо та зобов`язати Дніпровську міську раду укласти з позивачем та відповідачами окремо договори найму житлового приміщення.

Колегія суддів повністю не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 отримав ордер на проживання в квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_9 від 29 січня 1981 року, в якому зазначено склад родини з 8 чоловік: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8

29 січня 1981 року, між ОСОБА_4 та житлово-комунальним відділом шинного заводу було укладено договір найму житлового приміщення квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_9 .

ОСОБА_4 разом з родиною заселився в зазначених квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_9 .

Згідно з експлікацією внутрішньої площі за планом квартир АДРЕСА_2 та 8 від 15 лютого 1982 року встановлено, що квартири розташовані на АДРЕСА_10 , мають окремі входи, кухні та санвузли, що дозволяє жити в них окремо без необхідності спільного використання будь-якої площі тієї чи іншої квартири, фактично це за проектним плануванням дві різні автономні квартири, не поєднані між собою спільними кімнатами та комунікаціями.

Розпорядженням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 60р від 17 березня 1983 року затверджено поштові адреси багатоквартирним будинкам, розташованим на АДРЕСА_7 , і житловий будинок АДРЕСА_5 .

З 1983 року поштову адресу багатоквартирного будинку було змінено з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_7 .

22 серпня 2008 року рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради № 537/1 було змінено умови договору найму житлових приміщень квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та переоформлено особові рахунки з померлого ОСОБА_4 на позивача ОСОБА_1 , який отримав особовий рахунок НОМЕР_1 на житлові приміщення за адресою АДРЕСА_6 житловою площею 64.4 м.кв., загальною площею 112.9 м.кв.

У звязку зі смертю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зняті з реєстрації за вказаною адресою.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 жовтня 2014 року по справі №200/17564/14-ц було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 дійсно отримав ордер на вищезазначені квартири АДРЕСА_11 , а після його смерті, в 2008 році особисті рахунки на приміщення, яке складається з п`яти кімнат загальною площею 112.9 м.кв., житлова площа - 64.4 м.кв. в квартирах АДРЕСА_1 переоформлено на ОСОБА_1 , а його братів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 визнано такими, що втратили право користуватися житловими приміщеннями за зазначеною адресою та знято їх з реєстрації.

ОСОБА_8 переїхала на проживання до іншого місця і була знята з реєстрації за вказаною адресою.

На теперішній час, в житлових приміщеннях кв. АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сімї та місце реєстрації № 10885 від 28 квітня 2017 року.

Позивач та відповідачі проживають окремо, позивач в квартирі АДРЕСА_8 , користуються окремими кімнатами та комунікаціями, але рахунки приходять одні на дві квартири і останні вимушені сплачувати спільно за рахунками, що робить незручності в розрахунках.

Через систематичну несплату комунальних платежів відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , у січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінської районної у місті ради з проханням розділити особові рахунки квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , щоб мати можливість окремо сплачувати комунальні рахунки лише за ту частину квартири в якій він проживає, а не за всю площу.

У звязку з відсутністю у позивача документів щодо зміни поштової адреси будинку АДРЕСА_5 відмовила позивачу в переоформленні (розділу) особового рахунку приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , яке складається з пяти кімнат, шляхом виділення приміщення в окремі квартири з присвоєнням їм нової поштової адреси.

Позивачем було вжито всіх можливих заходів досудового врегулювання спору, але Бабушкінська районна у місті Дніпропетровську рада, яка станом на 2015 рік мала відповідні повноваження, відмовила йому у переоформленні особистого рахунку, а інших шляхів досудового урегулювання вказаного спору немає.

Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради, на балансі якого знаходиться будинок АДРЕСА_7 , в листі № 3/124 від 21 лютого 2017 року повідомило, що надати завірену копію рішення про зміни поштової адреси будинку АДРЕСА_2 не має можливості у звязку з відсутністю оригіналу вказаного рішення.

На звернення про надання документів про зміну поштової адреси, Шевченківська (Бабушкінська) районна к місті Дніпрі рада, на території якої знаходиться будинок АДРЕСА_7 в листі № 13/11-12 від 12 січня 2017 року повідомила, що зміна поштових адрес не належить до її компетенції, а тому необхідно звернутись до розпорядника інформації, а саме до Дніпровської міської ради.

На звернення про надання документів про зміну поштової адреси, будинку АДРЕСА_5 , Департамент по роботі з активами головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради в листі № 7/8-38 від 12 січня 2017 року повідомив, що відповідних розпорядчих документів, на підставі яких була змінена адреса обєкта нерухомого майна з АДРЕСА_5 в розпорядженні головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради немає.

У звязку з відсутністю необхідних документів у головного розпорядника інформації, ОСОБА_1 позбавлений можливості надати Дніпровській міській раді вищезазначені документи та не може реалізувати в повному обсязі своє право користування та розпорядження на вказане майно, а саме реалізувати своє право на розподіл особового рахунку вказаних квартир між ним та відповідачами, з метою сплати комунальних рахунків за частину житлової площі, в якій проживає.

Колегія суддів, приймаючи доводи апеляційної скарги, доходить обґрунтованого висновку, що судом першої інстанції порушено як норми матеріального, так і процесуального права.

Так, предметом у даній справі є, у тому числі, зобов`язання Дніпровської міської ради укласти з позивачем ОСОБА_1 договір найму житлових приміщень у квартирі АДРЕСА_5 , та з відповідачами по квартирі АДРЕСА_4 за тією ж адресою.

Проте, суд першої інстанції не врахував, що до повноважень Дніпровської міської ради не належить вирішення питання щодо укладання таких договорів, адже така компетенція віднесена до балансоутримувача житлових будинків.

Крім того, положеннями ст. 5, 61, 103 Житлового кодексу УРСР, визначено осіб, які мають право на укладення цих договорів та порядок їх укладення, чого суд першої інстанції не врахував.

Також, рішенням виконавчого комітету міської ради від 23 квітня 2019 року №389 затверджено Порядок надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного не приватизованого жилого приміщення, який регламентує питання надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу наймодавцю - житлово-експлуатаційній організації, на балансі якої перебуває житловий фонд комунальної власності, на зміну умов договору найму займаного не приватизованого житлового приміщення.

Згідно п.2 цього Порядку визначено, що надання дозволу на зміну умов договору здійснюється шляхом прийняття виконавчим комітетом відповідного рішення, здійснення дій з підготовки такого рішення належить до компетенції Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, як це передбачає п.3 Порядку, а Комунальне підприємство Реформжитло Дніпровської міської ради є виконавцем технічних робіт, спрямованих на забезпечення здійснення Департаментом владних повноважень в частині надання дозволу.

Лише на підставі повного пакета документів та інформації, наданої Комунальним підприємством Реформжитло Дніпровської міської ради, у разі відсутності заперечень, Департамент формує пропозиції на міського голову щодо підготовки рішення виконавчого комітету про надання дозволу на зміну умов договору. Після прийняття виконавчим комітетом рішення про надання дозволу на зміну умов договору заявник звертається до Центру надання адміністративних послуг міста Дніпра для отримання копії цього рішення, про що зазначено у п.п.5.7 Порядку.

Проте, позивач до Дніпровської міської ради з даним питання не звертався та процедури, визначеної наведеним вище Порядком не дотримався, що свідчить про відсутність порушення Дніпровською міською радою, прав позивача.

Разом з цим, колегія суддів наголошує, що позивач, визначаючи у позові коло відповідачів, не взяв до уваги, що саме виконавчим комітетом Дніпровської міської ради приймається відповідне рішення про надання дозволу на зміну умов договору найму, в силу положень Порядку, однак ані виконавчий комітет Дніпровської міської ради, ані Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ані балансоутримувач будинку №23 по вул.Гладкова у м. Дніпрі, до участі у справі відповідачами залучені не були.

Стаття 51 ЦПК України передбачає, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Колегія суддів позбавлена можливості залучити до участі у справі належних відповідачів, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі. Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.

Таким чином, пред`явлені вимоги про розділення особового рахунку на два окремих рахунки у відповідності до квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 та зобов`язання Дніпровську міську раду укласти окремі договори найму з позивачем та відповідачами, належить пред`являти до інших установ, які наділені повноваженнями на надання дозволу про такі розділення та надання дозволу змінювати умови найму.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції наведеного вище не врахував, як і не звернув належної уваги на пред`явлений позов до Дніпровської міської ради, яка не володіє такими повноваженнями, та, виходячи з того, що позивачем не заявлялось клопотань про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачами, зокрема, виконавчий комітет Дніпровської міської ради, який ухвалює рішення з цих питань, що безпосередньо стосується предмету цього позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову, пред`явленого не до тієї особи.

Частина 4 ст.10 ЦПК України зобов`язує суд сприяти: всебічному і повному з`ясуванню щодо обставин спору; роз`яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

Частина 5 ст. 12 ЦПК України передбачає, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не роз`яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема про необхідність залучення до участі у справі належного відповідача, допустивши таким чином порушення норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 3172,50 грн., а судовий збір за подання позову віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року -скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3172,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна