Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Конопіхін А.В., звернувся до суду із вищевказаною заявою, вказавши заінтересованою особою ОСОБА_2 , в якому просить Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на нього обов?язків:

-заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

-заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

-заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

В обґрунтування заяви посилається на те, що заявниця проживає в будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який являється інвалідом першої групи з дитинства, має захворювання на мікроцефалію та старшим сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4. Заінтересована особа ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком заявниці. Заявниця потерпає від психологічного насильства зі сторони ОСОБА_2 з 2019 року. Атмосфера агресії та напруженості завдає малолітній дитині безпосередньої шкоди його психологічному здоров?ю, враховуючи його фізичні особливості. Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало бажаного результату. ОСОБА_3 не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім?ї. Також, заявниця вказує, що Ужгородським міськрайонним судом неодноразово виносилися постанови про притягнення кривдника, а саме ОСОБА_2 , до відповідальності по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля щодо заявниці ОСОБА_1 , а також рішення від 12.01.2023, яким видано обмежувальний припис на три місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Справу розглянуто без участі заявниці та заінтересованої особи з огляду на положення ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України. При цьому заінтересована особа в судове засідання не з`явився, відповідне оголошення про виклик було розміщено на вебпорталі Судова влада України.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_1 ).

ОСОБА_4 є інвалідом першої групи з дитинства, має захворювання мікроцефалія, заявниця ОСОБА_1 є законним представником дитини (копія посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.12.2020).

Ужгородським міськрайонним судом неодноразово постановлялися постанови про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України (за вчинення сімейного насилля), зокрема:

- 29.05.2019 постанова по справі № 308/3106/19;

- 22.11.2019 постанова по справі № 308/10457/19;

- 07.05.2019 постанова по справі № 308/4237/19;

- 17.09.2019 постанова по справі № 308/9664/19;

- 21.05.2020 постанова по справі № 308/1689/20;

- 15.04.2021 постанова по справі № 308/4022/21;

- 08.12.2022 постанова по справі № 308/15299/22;

- 06.10.2022 постанова по справі № 308/8998/22;

- 12.12.2022 постанова по справі № 308/16306/22;

- 20.12.2022 постанова по справі № 308/14858/22.

22.02.2023 шодо ОСОБА_2 поліцією видано терміновий заборонний припис, оскільки такий вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини - заявниці ОСОБА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2023 у справі №308/407/23 видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши йому спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видано строком на 3 (три) місяці.

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявниця ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 продовжує систематично проявляти щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, не зважаючи на заходи вжиті поліцією та судом.

Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені представником заявниці у заяві обставини, дії ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_7 є проявом психологічного насильства.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 є постраждалою від дій ОСОБА_2 , що мають ознаки домашнього насильства психологічного характеру. Останній продовжує вчинення домашнього насильства попри рішення суду про заборону контакту із заявницею, що підтверджується серед іншого терміновим заборонним приписом поліції, виданим після ухвалення рішення. Тож, враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_1 , у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд

постановив:

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження:

-заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб.

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Головна, 55, с. Оноківці, Ужгородський р-н, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , щодо якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Сюртівську територіальну громаду ( 89432, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Сюрте, вул. Ракоці, буд. 2, ).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.П. Іванов