ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/781/24
У Х В А Л А

"10" жовтня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О., секретар судового засідання Лузова І. В.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»,

попередній стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В:

05.09.2024 товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" (далі також - ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", заявник) звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому документі з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.03.2014 у цивільній справі № 753/18691/13-ц за позовом акціонерного товариства "Імексбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з укладенням договору договору факторингу існують визначені законом підстави для набуття ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прав стягувача у виконавчому провадженні з виконання вищевказаного рішення суду, виданий за вказаним судовим рішенням виконавчий лист було втрачено, а строк його пред`явлення до виконання пропущений з незалежних від заявника причин.

До заяви додане клопотання про витребування від Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копій постанов про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та про повернення виконавчого документу стягувачу.

В судове засідання учасники справи не з`явились, від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»надійшла заява про розгляд справи без його участі його представника, від інших осіб будь-яких заяв та клопотань не надходило.

Зважаючи на викладене та з огляду на приписи частини третьої статті 433 та частини третьої статті 442 ЦПК України суд не встановив перешкод для вирішення питань цієї заяви за відсутності учасників справи та заінтересованої особи.

Дослідивши заяву, докази, надані на підтвердження її вимог, та рішення суду у цивільній справі № 18691/13-ц (матеріали справи знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання), суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

14.03.2014 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/17691/13-ц, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати в загальному розмірі 57 955,92 грн.

Це рішення ніким не оскаржувалось та набрало законної сили.

На підставі договору про відступлення прав вимоги від 31.03.2020 ПАТ «Імексбанк» відступив на користь ТОВ «ФК «Фінрайт»права вимоги до позичальників-фізичних осіб, у тому числі і до ОСОБА_1

03.09.2020 суд постановив ухвалу про заміну первісного стягувача його правонаступником - ТОВ «ФК «Фінрайт».

06.12.2021 ТОВ «ФК «Фінрайт»(клієнт) та ТОВ ФК «Еліт Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу № 001/06-12, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору за плату права вимоги до боржників в розмірі їх заборгованості перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в Реєстрі боржників.

На підставі вказаного договору ТОВ ФК «Еліт Фінанс» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Імексбанк», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 999-0038058, що підтверджується витягом з Реєстру боржників.

Факт здійснення оплати за договором факторингу підтверджується платіжними дорученнями № 31601 від 07.12.2021 на суму 570 000 грн та № 34410 від 23.12.2021 на суму 5 130 000 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом, установленим статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а відтакнаявність судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 512 цього Кодексу кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема на стадії виконавчого провадження.

За приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон про виконавче провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною п`ятою статті 15 Закону про виконавче провадження передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За приписами частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частина перша статті 433 цього Кодексу передбачає, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначені статтею 12 Закону про виконавче провадження.

Згідно з положеннями частини першої цієї норми виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина четверта статті 12 Закону про виконавче провадження).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 системно проаналізовані положення вищенаведених правових норм в їх сукупності та сформовано правову позицію, суть якої полягає у тому, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива лише за наявності відкритого виконавчого провадження.

У цих постановах Верховним Судом зроблено висновок про те, що у закритому виконавчому провадженні за відсутності підстав для його відновлення неможливе досягнення виконання завдань цивільного судочинства (мети виконання судового рішення).

З доданого до заяви витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі - АСВП) убачається, що в провадженні державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 (дата відкриття виконавчого провадження - 02.04.2020), стягувачем у якому був ПАТ «Імексбанк», а боржником - ОСОБА_1 .

За відомостями АСВП у вказаному виконавчому провадженні було прийняте рішення про його завершення (закінчення), а не повернення виконавчого документа стягувачу, як стверджує заявник.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону про виконавче провадження виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на викладене вирішення питань цієї заяви насамперед потребує з`ясування існування підстав для відновлення виконавчого провадження, тобто наявності у стягувача (його правонаступника) права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

За принципом змагальності цивільного судочинства, який поширюється на усі стадії судового провадження, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 12 ЦПК України), проте жодних доказів на підтвердження відсутності правових перешкод для реалізації стягувачем (його правонаступником) права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання суду не надано.

Що стосується клопотання заявника про витребування копій матеріалів виконавчого провадження, то законних підстав для його задоволення суд не встановив, оскільки норма статті 84 ЦПК України (витребування доказів судом) на стадію виконання судових рішень не поширюється.

Більше того, належних обґрунтувань причин неможливості самостійного отримання цих доказів заявником у клопотанні не наведено та доказів вжиття заходів для їх отримання не надано (зокрема, шляхом звернення до попереднього кредитора, який за умовами договору та на підставі статті 517 ЦК України зобов`язаний був передати заявнику усі документи, що підтверджують права вимоги до боржників та інформацію, яка є важливою для їх здійснення).

Такі дії заявника свідчать про його намагання перекласти обов`язок збирання доказів на суд, що суперечить таким загальним засадам цивільного судочинства як змагальність та диспозитивність.

Зважаючи на викладене, вимоги заяви ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд вважає недоведеними, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Керуючись статтями 433, 442, 259-261, 352-355, підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала підписана суддею 15.10.2024.