Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 704/361/24

07 жовтня 2024 р. м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі суду:

головуючого судді Дьяченка Д.О.

за участю секретаря судового засідання Табачківської М.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що у провадженні Тальнівського районного суду Черкаської області перебувала цивільна справа №704/369/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, неустойки, інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми. Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області перебувала від 09.05.2023 в задоволенні позову було відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 рішення Тальнівського районного суду Черкаської області скасовано та ухвалено нове рішеня про часткове задоволення позову, а саме: стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 811000 основного боргу, 486600 грн . неустойки, 46210,25 грн. як 3% річних та 146439,60 грн. інфляційних витрат. 28.02.2024 закінчено виконавче провадження про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1490249,85 грн. Позивач вважає, що за користування грошовими коштами за період з 29.08.2023 р. по 28.02.2024 р. відповідач заборгував йому кошти у виді інфляційних збитків та 3% річних, що складає загальну суму 22517 грн. 74 коп. у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідачем було повністю сплачено всі суми які підлягали стягненню з нього у межах виконавчого провадження, що підтверджується відповідними квитанціями. При здійсненні позивачем розрахунку інфляційних збитків та 3% річних за користування грошовими коштами починаючи з 29.08.2023 по 28.02.2024 (тобто за 6 місяців з моменту винесення Постанови апеляційного суду) ним було повністю проігноровано те, що з 04.10.2023 діяла ухвала Верховного Суду по справі №704/369/20 якою було зупинено виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 до закінчення касаційного провадження. Також Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, пунктом 18, яким визначено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Таким чином, за договорами позики позичальник автоматично звільняється від будь-якої відповідальності у випадку прострочення, незважаючи на те, чи вплинули на нього безпосередньо військові дії, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також просила суд стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Позивач подав заперечення в якому зазначив, що посилання відповідача на те, що було зупинено виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 до закінчення касаційного провадження є помилковим, оскільки позивач не повинен нести збитків від знецінення грошових коштів, які стягнуті на його користь на захист порушеного права. Крім того, звертає увагу суд на те, що норма, на яку посилається представник відповідача як на підставу звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України стосується виключно договорів, а не зобов`язань, які виникли на підставі рішення суду. Щодо витрат на правову допомогу зазначив, що заявлені витрати є не співмірними зі складністю справи, а тому вони не можуть бути стягнуті.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані по справі, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 09.05.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, неустойки, інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми скасувати. Позовні вимоги ОСОБА_1 у даній справі задовольнити частково. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 811000 грн. основного боргу, 486600 грн. неустойки, 46210,25 грн. 3 % річних та 146 439,60 грн. інфляційних втрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Верховного суду від 29.01.2024 касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без задоволення, а Постановою Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023 залишено без змін. Поновлено виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 29.08.2023.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №72811824 від 28.02.2024 Головним державним виконавцем Тальнівського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Бойко Н.О. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в загальній сумі 1490249,85 грн. у зв`язку зі сплатою боргу в повному розмірі.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існували правовідносини, що виникли з договорів позики.

Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З урахуванням викладеного правового регулювання, враховуючи, що в Україні з 22.02.2024 року по даний час діє воєнний стан, а позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 29.08.2023 р. по 28.02.2024 р. то суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258,259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17.10.2024 р.

Суддя Д.О. Дьяченко