Справа № 638/9040/23
Провадження № 2-о/638/111/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

за участі секретаря судових засідань Шевченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Говтвяниці Марії Василівни, заінтересована особа: Харківська міська територіальна громада в особі Харківської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Говтвяниця М.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в якій просить суд встановити факт проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_3 по день смерті ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 є онуком (рідної по крові) бабусі ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), котра перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) вчинено актовий запис № 8092 від 25 серпня 2022 року

До шлюбу бабуся заявника ОСОБА_3 вже мала дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котрий, в свою чергу, є батьком заявника.

Відповідно до викладене вище, шлюб укладено до народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому заявник знає свого діда, проживав з ним та вважав його своєю родиною з початку свого життя, з народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , та до моменту смерті діда до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У померлого ОСОБА_2 не було інших рідних по крові дітей, тому до батька заявника, а потім і до самого ОСОБА_1 він ставився як до рідного сина та до рідного онука відповідно, називав заявника онуком та своїм спадкоємцем.

На момент смерті у ОСОБА_2 у власності перебувала 1/3 спільної сумісної частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Факт права власності на майно підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 лютого 1999 року, реєстраційний номер: 1192 та записано в реєстрову книгу за номером: В-44911, іншими співвласниками часток квартир були батько і бабуся заявника в розмірі часток по 1/3 відповідно.

Після смерті бабусі ОСОБА_1 став власником 1/3 частки в спільній сумісній власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфоровою М.А. від 22 листопада 2021 року, батько заявника та дід відмовились від своїх часток на користь ОСОБА_1 .

Після смерті свого діда заявник у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса для вступу у спадщину, пояснивши, що протягом останніх 34 років постійно однією родиною проживав з померлим ОСОБА_2 , проте, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфоровою М.А. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 47/02-14 від 26 квітня 2023 року з причини не надання заявником документів, які підтвердили б факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років, та роз`яснено зміст положень статті 1264 ЦК України, відповідно до яких у четвергу чергу спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Представник заявника зазначає, що встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення питання про наявність права у заявника на спадкування як спадкоємця четвертої черги після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року заяву прийнято до розгляду у порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року заяву залишено без розгляду з підстав наявності спору про право, та необхідності вирішення вимог в межах позовного провадження.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2024 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2023 року про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду скасовано з підстав передчасності, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2024 року клопотання представника заявника по справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Говтвяниці М.В., задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфорової М.А. копію спадкової справи № 1/2023 від 26 квітня 2023 року, зведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копія витребуваної спадкової справи надійшла до суду засобами поштового зв`язку 05 серпня 2024 року.

01 жовтня 2024 року представник заявника адвокат Мамницька А.В. через канцелярію суду подала заяву про розгляд заяви про встановлення факту без участі заявника та його представника.

Заінтересована особа: Харківська міська рада, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином електронними засобами повідомлення (судового виклику) з використанням електронного кабінету. Докази належного повідомлення заінтересованої особи містяться в матеріалах справи.

Технічна фіксація судового розгляду не здійснювалась на підставі положень статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності (диспозитивності) сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом вбачається та підтверджено наявними у справі доказами, що померлий ОСОБА_2 (спадкодавець) це чоловік покійної бабусі заявника ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яка до шлюбу мала дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , котрий, в свою чергу, є батьком заявника відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Відповідно до викладене вище, шлюб між спадкодавцем ОСОБА_2 та бабусею заявника ОСОБА_6 укладено до народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На момент смерті у ОСОБА_2 у власності перебувала 1/3 спільної сумісної частки квартири АДРЕСА_2 . Факт права власності на майно підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 лютого 1999 року, реєстраційний номер: НОМЕР_4 та записано в реєстрову книгу за номером: В-44911, іншими співвласниками часток квартир були батько та бабуся заявника в розмірі часток по 1/3 відповідно.

Після смерті бабусі ОСОБА_1 (заявник) став власником 1/3 частки в спільній сумісній власності квартири АДРЕСА_2 , даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфоровою М.А. від 22 листопада 2021 року, батько заявника та дід відмовились від своїх часток на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене вище, заявник має право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 .

Надалі, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нікіфоровою М.А. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 47/02-14 від 26 квітня 2023 року з причини не надання заявником документів, які підтвердили б факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років, та роз`яснено зміст положень статті 1264 ЦК України, відповідно до яких у четверту чергу спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підтвердження факту спільного проживання судом враховано факт реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 починаючи з 04 вересня 2013 року відповідно до копії 12-ї сторінки паспорту заявника серії НОМЕР_5 .

Крім того, суду надано докази укладення заявником угод з компанією, що надає послуги доглядальниць, у зв`язку з виниклими проблемами спадкодавця ОСОБА_2 зі здоров`ям, що підтверджується угодою № 8732 від 21 липня 2022 року та угодою № 8814 від 09 серпня 2022 року. Також судом враховано та надано оцінку підтвердженням виконання даних угод, а саме: квитанції про сплату, платником яких зазначено ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК).

Строк, визначений ст. 1270 ЦК України в такому випадку застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття.

В свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, законодавець в означеній ситуації висунув вимогу про обов`язковість і постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Підпунктом 4.11 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

У відповідності до п.п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідний висновок викладений у постанові Верховного суд від 12 квітня 2022 року у справі № 175/2730/20 провадження № 61-19265св21).

Отже, позивачам (заявникам), після встановлення судом факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, достатньо подати нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, а не заяву про прийняття спадщини (адже вони її фактично прийняли відповідно до норм ст. 1268, 1270 ЦК), тому встановлення їм судом додаткового строку на прийняття спадщини не є необхідним.

Відповідний висновок викладений і в постанові Верховний Суду від 14 квітня 2021 року у цивільній справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21)

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 квітня 2023 року № 47/02-14 видана на підставі того, що заявник не надав документів, які підтвердили б факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом останніх п`яти років до моменту відкриття спадщини.

З наданих доказів суд дійшов висновку, що заявник проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, починаючи від дня реєстрації місця проживання з 04 вересня 2013 року.

Доказів проживання заявника разом зі спадкодавцем з моменту народження ОСОБА_1 з 08 березня 1988 року до 04 вересня 2013 року, відповідно, суду не надано.

Отже, зважаючи на викладене вище, заява підлягає частковому задоволенню, адже ОСОБА_1 підтверджено факт спільного проживання з ОСОБА_2 з 04 вересня 2013 року до моменту смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 90, 92, 95, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 208-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська територіальна громада в особі Харківської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 04 вересня 2013 року до моменту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий