Справа № 296/482/22
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2024 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Шкиря В.М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича про відвід головуючого судді Драча Юрія Івановича у цивільній справі №296/482/22 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Корольовського районного суду м.Житомира Драча Юрія Івановича перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням.

04.10.2024 на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича надійшла заява про відвід головуючого судді Драча Юрія Івановича від розгляду справи №296/482/22.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_6 зазначає, що ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Драча Ю.І. від 25.07.2023 позовну заяву повернуто позивачу. Постановою Житомирського апеляційного суду від 16.05.2024 вказану ухвалу скасовано.

Представник позивача вважає, що після скасування ухвали у судді Драча Ю.І. з`явився особистий мотив для упередженого ставлення до позивача.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Драча Ю.І. від 19.06.2024, відвід, заявлений представником позивачки- адвокатом Омельчуком Ігорем Миколайовичем - визнано необґрунтованим та передано заяву ОСОБА_6 для вирішення іншому судді - судді Петровській М.В., яка розглянула його формально та помилково ототожнила незгоду з судовим рішенням із ухваленням суддею незаконного рішення. На його думку та обставина, що справа розглядалася суддею, який ухвалив незаконне рішення дає підстави для його відводу. Також посилався на те, що судді апеляційного суду теж застосовують такий підхід, а саме беруть самовідводи після скасування рішень.

Ще однією підставою вказано той факт, що суддя відмовив позивачу в клопотанні про розгляд справи в режимі відеоконференції та у справі №296/482/22 вже висловив свою думку про те, що позовні вимоги не мають розглядатися судом.

11.10.2024 представник позивача- адвокат Омельчук І.М. надіслав заяву про розгляд справи про відвід судді Драча Ю.І. від розгляду справи №296/482/22 без його участі.

Суд розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича про відвід головуючого судді Драча Юрія Івановича у цивільній справі №296/482/22 прийшов наступного.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Оцінюючи доводи заявника суд враховує, що незалежність судів є прерогативою чи привілеєм, що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (Висновок № 1 (2001) КРЄС про стандарти незалежності судових органів та незмінюваності суддів).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути видно, що воно чиниться (рішення у справах «Білуха проти України», пункт 53, «Де Куббер проти Бельгії», пункт 26).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у рішеннях у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Додатково і на доповнення до цього ставлення судді до справи має важливе, проте не вирішальне значення. Вирішальною є можливість об`єктивного підтвердження таких фактів (наприклад, рішення у справі ЄСПЛ «Ferrantelli and Sanyangelo v. Italy», постанова від 7 серпня 1996 року, збірник 1996-ІІІ, с. 951-52, параграф 58, та рішення у справі «Wettstein v. Switzerland», № 33958/96, параграф 44).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

На думку Європейського суду з прав людини, судді у своїй професійній діяльності мають бути вільними від особистих симпатій, уподобань, схильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які свідчили б про протилежне (суб`єктивна безсторонність). Суду також належить бути безстороннім об`єктивно, тобто мати достатньо гарантій, що виключають будь-які сумніви стосовно нього. Цей аспект висуває додаткові обмеження для суддів щодо їхньої участі в політичному житті держави або будь-якій іншій діяльності, оскільки це може викликати підозру в їхній особистій заінтересованості під час вирішення справ. Суддя не буде об`єктивно безстороннім у випадку його залежності від чогось або когось.

Закон не покладає на суддю обов`язку переконувати у своїй неупередженості. Суддя (суд) своєю процесуальною та позапроцесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді. Якщо у судді існують реальні факти для самовідводу, які впливатимуть на його безсторонність, суддя має вказати про це у поданій заяві (процесуальному рішенні).

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

У рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

Як зазначено у коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, відчуття упередженості - це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Разом з тим, ч. 4 ст. 36 ЦПК України прямо вказує на те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Отже, в розумінні цієї норми не належить до обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, ті обставини, що суддя вже виносив процесуальні документи за цією справою та висловив певну правову позицію по справі.

Крім цього, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Зі змісту поданої адвокатом Омельчуком І.М. заяви про відвід судді Драча Ю.І. вбачається, що підстави для відводу останнього від розгляду справи зводяться до незгоди із постановленими суддею ухвалами:

- про повернення позовної заяви від 25.07.2023, яка в подальшому скасована Житомирським апеляційним судом 16.05.2024;

- про відмову в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції, яка не оскаржується;

- про визнання заяви про самовідвід необгрунтованою від 0410.2024, яка не оскаржується.

На думку заявника постановлення вищевказаних ухвал свідчить про упередженість судді Драча Ю.І. , з урахуванням того, що одна з ухвал скасована апеляційним судом.

04.10.2024 суддя Драч Ю.І. розглянув заяву про відвід та визна її необгрунтованою.

В подальшому суддя Драч Ю.І. не заявив самовідводу, з причини, що він є упередженим та не здатен об`єктивно розглянути справу.

При цьому, суддя Петровська М.В. вже надавала оцінку відводу судді з приводу ухвали про повернення позовної заяви від 25.07.2023, яка в подальшому скасована Житомирським апеляційним судом 16.05.2024, проте представник позивача повторно посилається на цей факт.

Отже, вважаю, що і цей відвід зводиться до незгоди з процесуальними рішенням судді у справі №296/482/22 та , відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Також вважаю неприйнятними доводи, що судді апеляційної інстанції при скасуванні рішень заявляють собі самовідводи від розгляду справ, оскільки ці рішення не є приюдиційними та такими, якими слід керуватися у цій конкретній справі

Відтак, доводи представника позивачки ОСОБА_1 щодо упередженості та необ`єктивності судді Драча Юрія Івановича під час розгляду справи №296/482/22 не підтверджують наявність підстав, передбачених статтею 36 Цивільного процесуального кодексу України, а тому подана адвокатом Омельчуком І.М. заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.33, 36, 40, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича про відвід головуючого судді Драча Юрія Івановича у цивільній справі №296/482/22 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням - залишити без задоволення .

Матеріали цивільної справи №296/482/22 передати для продовження розгляду головуючому судді у справі - Драчу Юрію Івановичу .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 11.10.2024

Суддя В. М. Шкиря