Дата документу 11.09.2024
Справа № 2-423/2010
Провадження № 6/334/261/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Одеси) Вербицької Л.Г. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Одеси)- Вербицька Л. звернулася до суду з вказаним поданням, в якому просить: застосувати до фізичної особи - боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , примусовий привід до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Одеси), що знаходиться за адресою: 69006, м. Запоріжжя, вул. В.Лобановського, буд.10, кабінет №7.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження №20191628 з виконання виконавчого листа № 2-423/2010, виданого 01.03.2010 року Василівський районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнення почати з 19.01.2010 року, тобто з дня подання позову до суду.

01.07.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №20191628, копію постанови направлено сторонам для відома.

Згідно відповіді з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, щодо боржника ОСОБА_1 , інформація в реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя відсутня.

01.05.2024 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника, в результаті чого було складено Акт, згідно якого перевірити майновий стан боржника виявилося неможливим через відсутність мешканців вдома, залишено виклик. Вказані дії боржника свідчать про навмисне уникнення виконання рішення суду та не сплату аліментів, оскільки боржник будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснює.

05.09.2024 року до суду надійшло клопотання державного виконавця про розгляд подання про привід боржника за її відсутності.

Дослідивши подання державного виконавця про привід боржника, перевіривши обставини доказами, на які посилається державний виконавець, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника.

Під час розгляду подання про примусовий привід боржника відповідно до ст. 438 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Пунктом 26 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Судом встановлено, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Одеси) перебуває виконавче провадження №20191628 з виконання виконавчого листа № 2-423/2010, виданого 01.03.2010 року Василівським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнення почати з 19.01.2010 року, тобто з дня подання позову до суду.

Окрім вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, матеріали подання містять копії наступних документів: списки відправлень листів рекомендованих з якої неможливо встановити, що саме направлялося учасникам справи; копія виконавчого листа; копія акта державного виконавця;копія виклику державного виконавця.

Адресою місця проживання боржника у вказаних документах зазначено: АДРЕСА_1 .

Доказів отримання вищевказаних процесуальних документів державного виконавця на адресу місця реєстрації боржника, суду не надано.

Долучені до подання копії реєстрів поштової кореспонденції не містять переліку документів, які направляються особі.

Не є доказом умисного ухилення боржником від виконання покладених на нього виконавчим листом обов`язків долучені до подання копії актів державного виконавця від 01.05.2024 р., оскільки в ньому зазначено, що «перевірити майновий стан та місце мешкання неможливо, двері не відкрили. Залишено виклик на 09.05.2024 р.» Тобто, боржник не відмовився від отримання виклику, а взагалі був відсутній за вказаною адресою.

Матеріали справи не містять жодного документу, з кого можна було б встановити, що ОСОБА_1 достеменно був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі . іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 14 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

За приписами частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Звертаючись до суду із поданням про привід боржника, виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання виконавчого листа № 2-423/2010, проте за вищевказаного вбачається, що суду не надано доказів, які б підвереджували, що боржник відмовляється добровільно виконати виконавчий документ, відсутні відомості про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також, до матеріалів подання не надано доказів на підтвердження вручення боржнику виклику до державного виконавця або про його надсилання за адресою, зазначеною у виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням, отже в матеріалах подання відсутні будь-які належні докази щодо належного повідомлення боржника про необхідність явки до Відділу державної виконавчої служби.

Крім того, подання не містить доказів, що державним виконавцем вживалися інші, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії для виконання судового рішення, як то звернення до компетентних органів з запитами про встановлення зареєстрованого місця проживання боржника; можливе перебування його в лавах ЗСУ (у зв`язку з повномасштабним вторгненням російських військ на територію України, розпочатого 24.02.2022), можливе перебування боржника в місцях позбавлення волі, тощо.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про привід боржника як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання .

На момент звернення до суду з поданням факт умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із змісту подання державного виконавця, станом на час звернення до суду у боржника наявна заборгованість, однак при цьому суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, не надано доказів того, що він вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Зокрема, посилання державного виконавця, що боржник не з`явився на виклик державного виконавця, є безпідставними, оскільки суду в повному обсязі не надано доказів, а саме підтверджень щодо отримання безпосередньо останнім такого виклику, доказів отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та не співмірним з огляду на надані суду письмові докази.

З урахуванням викладеного та в зв`язку з відсутністю доказів факту умисного ухилення боржника від явки до державного виконавця на виклики останнього, суд не вбачає правових підстав для застосування даного заходу забезпечення виконання судового рішення та приходить до висновку про відмову у задоволенні подання про застосування приводу до боржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.438 ЦПК України, Законом України «про виконавче провадження», -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Одеси) Вербицької Л.Г. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М.Гнатюк