1Справа № 335/2595/23 2/335/87/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевським районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.09.2021 року водій автомобіля Nissan Maxima НОМЕР_1 ОСОБА_2 , здійснював рух проїжджою частиною Набережної магістралі з боку вул. Української в сторону вул. Лермонтова в місті Запоріжжя. В цей же час водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем BMW 535 реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснював рух в попутному напрямку, рухаючись попереду. В цей час водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем Nissan Primera реєстраційний номер НОМЕР_3 здійснював рух у зустрічному напрямку.

Під час руху в районі АЗС «Патріот» водій ОСОБА_2 допустив зіткнення передньої правої частини кузова керованого ним автомобілю із задньою лівою частиною попутного автомобілю BMW 535 та подальший виїзд керованого автомобіля на смугу зустрічного руху де сталося зіткнення задньої лівої частини автомобіля Nissan Maxima із задньою лівою частиною зустрічного автомобілю Nissan Primera.

За результатами досудового розслідування та на підставі зібраних по даній кримінальній справі доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 12.09.2021 року, фактично доведено, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/3516/22, ОСОБА_2 визнав свою вину, розкаявся, та примирився з потерпілою стороною, у зв`язку з чим був звільнений від кримінальної відповідальності.

Таким чином, вина водія ОСОБА_2 у спричинені матеріальної шкоди позивачу підтверджується ухвалою суду, про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_2 є власником автомобіля Nissan Maxima НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку експерта № 32 від 17.05.2022 року, матеріальні збитки завдані позивачу дорівнюють 560934,00 грн. Залишкова вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих при ДТП становить 138855,71 грн.

У зв`язку з тим, що у відповідача не було страхового полісу, позивач звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП.

Після встановлення вини відповідача, позивач звернеться до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове стархування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», ліміт якого дорівнює 130000,00 грн.

Відтак, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконає свої зобов`язання, але цих коштів недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди.

Розмір матеріального збитку дорівнює 560934,00 грн., тобто вартості автомобіля на момент ДТП. Вартість залишків автомобіля оцінена у 138855,71 грн., страхова виплата МТСБУ дорівнюватиме 130000,00 грн.

Розрахунок:

55,71-130000= 292078,29 грн.

У зв`язку з викладеним, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 292078,29 грн.

Крім того, позивачем були понесені витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку 3500,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Також, вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з тим, що автомобіль розбито до стану непридатного до експлуатації, сім`я позивача була змінити звичний устрій життя. З часу ДТП вони не мали змогу комфортно пересуватись територією міста, відвідувати родичів, а з урахуванням воєнного стану відсутність автомобіля взагалі ставить життя родини позивача під загрозу.

Звичайний устрій життя позивача було змінено. Робота яка потребувала постійного пересування містом та між містами України, стала ускладненою чи взагалі неможливою. Ті речі які позивач міг зробити протягом кількох годин переміщаючись на власному автомобілі тепер займають майже день, або вимагають чималих витрат на таксі.

У зв`язку з ДТП позивач змушений відвідувати слідчі органи, судові інстанції, витрачати кошти на адвоката. Витрачати час та кошти на оцінку спричиненої шкоди. Витрачати час на звернення до МТСБУ та суду, оскільки відповідач взагалі відсторонився від питань відшкодування спричиненої майнової шкоди.

Замість ефективного витрачання свого часу на роботу та сім`ю, позивач вимушений займатися судовим тривалим процесом для захисту порушених відповідачем прав.

Визначаючи суму моральної шкоди, позивач виходив із розумних міркувань, та вважає суму у 50000,00 грн. виваженою, та такою що не перевищує допустимої з логічного міркування межі.

Посилаючись на вимоги ст. 23, 1187, 1194 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму шкоди заподіяної майну у результаті ДТП неохоплену страховим відшкодуванням, у розмірі 292078,29 грн., витрати на проведення експертної оцінки у сумі 3500,00 грн, моральну шкоду розміром 50000,00 грн. Крім того, просив покласти на відповідача і судові витрати з урахуванням витрат на правову допомогу.

Ухвалою судді від 05.04.2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі.

09.05.2023 року відповідач, в особі представника адвоката Приладишевої Н.Г., подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з доводами позивача. Вважає, що посилання вина ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/3516/22 від 01.09.2022 року, у своєму змісті не містить положень про те, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України або ж, що встановлено його вину. А відтак його вина не є доведеною. В той же час, наведеною вище ухвалою, визначено, що ОСОБА_1 по кримінальному провадженню потерпілим не визнавався, оскільки він не є потерпілою особою, якій спричинено шкоду безпосередньо злочином, … його цивільний позов про відшкодування шкоди не випливає з пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, наявність або відсутність в діях відповідача складу відповідного кримінального правопорушення, за яке було звільнено від кримінальної відповідальності, не може братися до уваги як встановлення його вини у межах правовідносин, що існують між позивачем та відповідачем, оскільки вони охоплені таким кримінальним правопорушенням.

Відповідач звертає увагу суду на те, що Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправність поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина завдавача шкоди. Наявність цих елементів правопорушення є необхідною умовою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елементу складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1187 ЦК України.

Крім того, позовна заява не містить наведення обґрунтування щодо наявності усіх чотирьох аліментів для виникнення у відповідача цивільно-правової відповідальності

Також, сторона відповідача критично ставиться до розрахованого розміру матеріального збитку відображеного у висновку експертного товарно-транспортного дослідження по визначенню вартості збитку завданого власнику КТЗ № 32 від 17.05.2022 року.

У своєму позові, позивач зазначає, що ним були понесені витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку у сумі 3500,00 грн. В той же час, на підтвердження даного надає лише копі. рахунку № 565 від 06.05.2022 року. Але копія виписаного рахунку не може бути доказом сплати позивачем вказаної в ньому суми, оскільки не містить відомостей про відповідні перерахування таких коштів.

Позивачем, в свою чергу не долучено до матеріалів справи жодних банківських квитанцій, квитанцій до прибуткового касового ордеру, розписок або іншого документу, які б підтверджували рух коштів від позивача до особи, що виставила такий розрахунок. Таким чином, вважає, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума у розмірі 3500 грн. не є такою, що доведена та обґрунтована відповідними належними, достатніми та достовірними доказами, у зв`язку з чим, до стягнення не підлягає.

Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 50000,00 грн., відповідач вважає, що вона не підлягає стягненню. Зазначає, що позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди. Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що позивачу було завдано моральної шкоди. Так, в матеріалах справи відсутні бідь які відомості, підтверджені належними висновка лікарів, експертів, інших фахівців тощо, про те, що позивач зазнав душевних страждань, а його психічний, емоційний стан є погіршений. Відсутні і інші докази, які підтверджують моральну шкоду позивача. Так, зокрема позивачем зазначено, що у зв`язку з відсутністю автомобіля, робота, яка потребувала постійного пересування містом та між містами України, стала ускладненою чи взагалі неможливою. Проте, разом з даним, позивачем не долучено жодних відомостей, про те, на якій саме роботі він був працевлаштований, не надано доказів про відповідні відрядження за межі населеного пункту та між містами України, аби встановити, що таке пересування мало місце бути взагалі.

Посилання позивача на те, що у зв`язку з ДТП, він змушений був відвідувати слідчі органи, судові інстанції, тощо не є доречним, оскільки у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 12.09.2021 року він потерпілою стороною визнаний не був. Тож, з наведених обставин, вважає, що позивачем у позові не обґрунтовано, яким саме чином йому було завдано моральної шкоди. Крім того, матеріали справи не містять жодних конкретних розрахунків такої моральної шкоди у розмірі саме 50000 грн. Внаслідок чого, заявлений до стягнення позивачем розмір моральної шкоди у сумі 50000,00 грн. є суттєво завищений, документально не підтверджений, необґрунтований, внаслідок чого його задоволенню та стягнення з відповідача не підлягає.

Крім того, відповідач у зв`язку з залученням адвоката для представництва його інтересів у справі, був змушений понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. (складання відзиву на позовну заяву). Але вказана сума не є остаточною, та може бути збільшена у відповідності до кількості судових засідань у справі та переліку процесуальних документів, що будуть подані стороною відповідача у справі до суду.

Посилаючись на вищевикладене, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

26.05.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача адвокат Фельський С.Л. просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2023 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про призначення судової автотоварознавчої експертизи та призначено у справі проведення судової автотоварознавчої експертизи з метою з`ясування вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW-535, державний номер НОМЕР_2 у результаті пошкодження останнього в ДТП, що трапилося 11.09.2021 року.

10.04.2024 на адресу суду на виконання вищевказаної ухвали надійшов висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 767-23 від 26.03.2024 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно, 03.09.2024 року представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Проти винесення рішення за відсутності сторін не заперечує. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09. 2021 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, у темну пору доби, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем «Nissan Махіма», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Прибережна магістраль в м. Запоріжжі, з боку вул. Української в напрямку вул. Лермонтова, з перевищенням дозволеної швидкості руху в населеному пункті, в районі АЗС «Патріот», маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішоходів, які перетинали проїзну частину та маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду на них, за умови руху з максимально допустимою швидкістю, діючи зі злочинною недбалістю, відповідних заходів направлених на дотримання дозволеного швидкісного режиму не вжив, застосував небезпечний та невиправданий дорожньою обстановкою маневр відвороту вправо, а потім вліво, допустив занос керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткнення передньою правою частиною кузова керованого ним транспортного засобу із задньою лівою частиною попутного автомобіля «BMW 535», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та подальший виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення задньою лівою частиною автомобіля «Nissan Махіма» із задньою лівою частиною зустрічного автомобіля «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Своїми діями, водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.10.1. 12.3, 12.4, 12.9б чинних на момент ДТП, Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.12.4. 12.9б правил дорожнього руху, відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП від 15.02.2022 року № СЕ-19/108-22/17-ІТ, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Nissan Махіма», реєстраційний номер НОМЕР_1 неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості.

У зв`язку з тим, що у відповідача не було страхового полісу, позивач звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП.

Також, 12.09.2021 року слідчим було порушено кримінальне провадження № 0000096 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням дії підозрюваного ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2022 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження № 0000096 закрито.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У п. 41.1. а ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, про регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ. Так МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Учасниками справи не заперечується, що власником автомобіля Nissan Maxima д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.

Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).

Відповідно до висновку експерта № 32 від 17 травня 2022 року який наявний в матеріалах справи, матеріальні збитки завдані Позивачу дорівнюють 560 934 грн. 00 коп.

Залишкова вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих при ДТП становить 138 855 грн. 71 коп.

У зв`язку з тим, що у відповідача відсутній страховий поліс, позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП.

Відповідно до п.п. а, п. 41.1 ст. 41, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», ліміт страхової виплати дорівнює 130 000,00 грн.

Згідно з правовим висновком, висловленим ВСУ по цивільній справі №6-2808-цс/15, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням висновків експерта № 767-23 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 26.03.2024 року, яка надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, на виконання ухвали суду про призначення судової автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку дорівнює 560 924 грн. 10 копійок, (тобто вартості автомобіля на момент ДТП). Вартість залишків автомобіля оцінена у 151 135 грн. 69 коп.

Суд бере до уваги саме зазначений висновок, оскільки проведення цієї експертизи було призначено судом та експерт попереджався про кримінальну відповідальність. Даний висновок узгоджується із іншими матеріалами справи. Крім того, не довіряти висновку у суду немає.

Розрахунок:

560 924,10 (вартість матеріального збитку) 151 135,69 (залишкова вартість) 130 000 (страхова виплата) = 279 788,41 грн.

Відповідач вказаний розрахунок збитку не спростував, тому ця сума підлягає стягненню на користь позивача.

Таким чином, оскільки сплаченої страховиком суми буде недостатньо для відшкодування завданих збитків, суд вважає, що в позивача наявне право на таке відшкодування за рахунок винної у завданні шкоди особи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 279788,41 грн.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів того, що заподіяння шкоди сталося внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно моральної шкоди яку просить стягнути позивач, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9 постанови № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Слід зазначити, що всі негативні моральні, психічні переживання і негативні емоції негативно впливають на стан здоров`я будь-якої людини, зокрема на стан здоров`я позивача.

Більш того, відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року: «Здоров`я - це стан повного фізичного, душевного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних дефектів». Таким чином, не вимагає доказів той факт, що вищезгадані дії відповідача ОСОБА_2 погіршили душевний стан позивача, нормальні життєві зв`язки і спричинили додаткові зусилля для організації свого життя, життя сім`ї, а також додаткові матеріальні витрати. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, через що позивач позбавлений можливості тривалий час повноцінно користуватися транспортним засобом, використовувати його для власних потреб, у роботі та ін.

Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновку про наявність у даному випадку факту спричинення позивачам моральної шкоди та необхідність покладення обов`язку на відповідача по відшкодуванню моральної шкоди позивачам.

Визнаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, та виходячи із принципу справедливості, суд враховує конкретні обставини справи, наслідки скоєного, характер та ступінь моральних страждань позивача, яких він зазнав через вказані обставини, що призвело до душевних страждань, порушення нормальний спосіб життя та ін.

Згідно ст. 46 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковим для держав-учасниць Конвенції.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Приймаючи до уваги той факт, що позивачу дійсно було завдано майнової шкоди винною у ДТП особою, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, що пов`язані з пошкодженням майна позивача та порушенням його звичайного способу життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає суму у 50000 грн. виваженою, та такою що не перевищує допустимої з логічного міркування межі.

Витрати за визначення матеріального збитку в сумі 3500 грн., які сплачені ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_5 , що підтверджено рахунком № 565 від 06.05.2024 року підлягають стягненню з відповідача на користь особи яка їх понесла ОСОБА_1 .

Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача підлягає стягненню понесені витрати позивачем по оплаті судового збору у розмірі.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову на суму 333288,41 грн., то сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача (0,96%), складає 3317,54 грн.

На підставі наведеного, у відповідності до ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму шкоди заподіяної майну у результаті ДТП неохоплену страховим відшкодуванням у розмірі 279 788,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертної оцінки 3500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3317,54 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Макаров