У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

22.10.2024 суддя Городоцького районного суду Львівської області Ференц О.І., розглянула заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Татарів Львівського району Львівської області,

ВСТАНОВИЛА:

21 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Луки Т.М., в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що необхідно відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступних міркувань.

Згідно з ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Однак, представник заявника до заяви про видачу судового наказу не надає жодного документу, який би підтвердив факт проживання дитини разом з матір`ю.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також, у відповідності до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

У зв`язку з вищенаведеним, суддя приходить до висновку, що необхідно відмовити у видачі судового наказу, оскільки представником заявника не надано доказу, що підтверджує право заявника на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 5 ст. 183 СК України, ст. 160, 163, 165, 166, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 .

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на повторне звернення до суду з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ференц О.І.