Дата документу 01.10.2024 Справа № 332/4409/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1741/24 Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В.
Є.У.№ 332/4409/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа Національний Банк України, про визнання протиправним та скасування розпорядження дирекції Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національний Банк України про визнання протиправним та скасування розпорядження № 849 від 28.07.2023 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, яка згодом 31.08.2023 була уточнена (а.с.92-97 т.2).

Зазначала, що з 29.07.2020 за розпорядженням Дирекції №500 вона була прийнята на роботу до ТДВ СК «Кредо» на посаду юрисконсульта. Відповідно до розпорядження Дирекції ТДВ СК «Кредо» від 31.08.2022 № 822 тимчасово переведена на посаду начальника юридичного відділу.

09.06.2023 позивач повідомила Національний банк України про наявний в ТДВ СК «Кредо» конфлікту інтересів. Згідно з розпорядженням Дирекції ТДВ СК «Кредо» від 28.07.2023 № 849 позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків, зокрема, не направлення на виконання численних рішень судів, які набрали законної сили, для їх примусового виконання до органів Державної виконавчої служби України, відсутність належного реагування на випадки тривалого невиконання державними виконавцями виконавчих документів про стягнення грошових коштів за ними на користь ТДВ СК «Кредо» (не подача скарг на бездіяльність виконавців, інших правових заходів) тощо, з чим позивачка не погоджується, вважаючи це розпорядження протиправним, такими, що підлягає скасуванню, оскільки винесене всупереч вимог статей 147 та 149 КЗпП України. Позивачка вказує, що порушень трудової дисципліни вона не допускала.

Також в позові було зазначено, що доповідна записка №1 начальника юридичного управління ОСОБА_2 , яка є вмістом повідомлення генерального директора, датована 24.07.2023, «резолюція» нібито генерального директора є такою, що не відповідає п. 5.17 розділу 5 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», а саме: відсутня дата накладення «резолюції».

Відповідно до розпорядження дирекції №750 від 30.06.2023 позивачку частково відкликано з дистанційної роботи, а саме: 25.07.2023 та 27.07.2023 вона працювала в офісі ТДВ СК «Кредо», там же і знаходився ОСОБА_2 , але ніяких питань з приводу цієї доповідної записки до неї не було та ніхто їй про доповідну записку нічого не повідомляв та за роз`ясненнями не звертався, а ця необхідність у керівництва ТДВ СК «Кредо» раптово виникла лише 28.07.2023 о 16-39 годині за 21 хвилину до закінчення робочого часу.

Вважає, що керівництво умисно не надало їй часу для надання пояснень, хоча для надання обґрунтованої відповіді їй було необхідно перевірити викладену в доповідній записці інформацію по журналам електронного документообігу та перевірити паперові копії документів, які знаходяться в офісі ТДВ СК «Кредо». Також, зазначено, що викладені в доповідній записці факти невиконання робіт не відповідають дійсності, оскільки по судовим справам №465/211/22 та 537/5064/21 було направлено виконавчі листи на виконання до органів Державної виконавчої служби України 20.07.2023. По судовим справам №754/18541/21, №204/10408/21, №753/24878/21, №464/8484/21 та «десяткам» інших судових справ до 29.06.2023 (включно) були направлені запити в суди про видачу виконавчих листів, на які наразі очікуються відповіді. Щодо виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні в органах Держаної виконавчої служби України, 28.06.2023 та 29.06.2023 були направлені відповідні запити, на які наразі чекають відповіді. Вся ця інформація була надана начальнику юридичного управління ОСОБА_2 30.06.2023 не тільки в формі доповідної записки, а й з наданням копій запитів та скрінів про направлення таких запитів.

31.07.2023 позивачка надала відповідь на пропозицію генерального директора, яка надійшла на її корпоративну електрону адресу 28.07.2023 о 16-39 год. разом з доповідною запискою №1 начальника юридичного управління ОСОБА_2 .

Крім того, зазначала, що 03.07.2023 за трьома вищевказаними номерами справ по відношенню до позивачки начальник юридичного управління ОСОБА_2 надіслав їй акти про нібито порушення нею трудової дисципліни, які після бесіди з нею 04.07.2023 були скасовані. Між тим, керівництво ТДВ СК «Кредо» повторно притягнуло позивачку до відповідальності за тими ж справами.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила визнати розпорядження Дирекції ТДВ СК «Кредо» від 28.07.2023 № 849 про її притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків неправомірним та скасувати його. Стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано розпорядження Дирекції ТДВ СК «Кредо» від 28.07.2023 № 849 про притягнення начальника юридичного відділу ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків неправомірним та скасувано.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1342 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року за результатами розгляду апеляційної скарги ТДВ СК «Кредо» рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2024 року залишено без змін.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який не приймав участі у розгляді справи, проте вважає, що судом вирішено питання про його права та обов`язки. Вказує, що у червні-липні 2023 року обіймав посаду начальника юридичного управління, позивачка була у його підпорядкуванні. Саме за його поданням ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про недостовірність інформації, викладеної в його доповідній записці щодо неналежного виконання посадових обов`язків позивачкою. Скасування дисциплінарного стягнення може бути підставою для притягнення його до матеріальної відповідальності в порядку ст. 136 КЗпП України.

ОСОБА_1 у своєму відзиві вказала, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а також вказала на те, що судом не порушені права ОСОБА_2

ТДВ СК «Кредо» у своєму відзиві підтримало апеляційну скаргу ОСОБА_2 , просила її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

В засідання апеляційного суду представник ТДВ СК «Кредо» не з`явився, просив відкласти розгляд справи, пославшись на свою зайнятість в іншому процесі.

Суд визнав причини неявки відповідача неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи апелянта, заперечення позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на такі обставини.

Відповідно до статті 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження судових рішень мають учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) указано, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 32/77 (провадження № 12-17гс21), якою також закрито касаційне провадження з тих самих підстав, указано, що особи, які не брали участі у справі, можуть оскаржити рішення суду лише за умови, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відтак передумовою реалізації такими особами їх права на оскарження судового рішення є матеріально-правова заінтересованість цих осіб, тобто їх власна, особиста заінтересованість у конкретному результаті розгляду спору судом.

Отже, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав та обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відтак, при вирішенні питання про те, чи ухвалено оскаржуване рішення про права, обов`язки, свободи чи інтереси особи, яка не брала участі у справі, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з ухваленням судового рішення у цій справі таку особу наділено новими правами, чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права, свободи та/або обов`язки, або позбавлено певних прав, свобод та/або обов`язків у майбутньому.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на вказані процесуальні норми суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю. Тобто апеляційному суду необхідно відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року № 360/1938/16, провадження № 61-48003св18, від 03 червня 2020 року у справі № 2-2630/03, провадження № 61-14624св19, від 10 квітня 2019 року у справі № 235/2452/16-ц, провадження № 61-3433св19, від 05 лютого 2020 року № 521/12093/19, провадження № 61-20975св19.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що він не приймав участі під час розгляду вказаної справі ані в суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду за апеляційною скаргою ТДВ СК «Кредо», проте вважає, що за результатами розгляду вказаної справи були вирішені питання про його права, оскільки він на період роботи позивачки обіймав посаду начальника юридичного управління, тобто позивачка підпорядковувалась йому і саме на підставі його доповідної записки №1 від 24.07.2023 керівником відділу було винесено Розпорядження, яке є предметом оскарження у вказаній справі. Позивачка посилалась на те, що в його доповідній записці №1 від 24.07.2023 була наведена недостовірна інформація про роботу ОСОБА_1 . Наразі, оскільки суд визнав розпорядження Дирекції ТДВ СК «Кредо» від 28.07.2023 № 849 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків неправомірним та скасував його, а також стягнув з ТДВ СК «Кредо» на користь позивачки моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., то відповідно до ч.5 ст. 130 КЗпП України, апелянт має покрити вказану суму за власний кошт як завдану шкоду відповідачу.

Втім колегія суддів вважає, що доводи скаржника про вирішення судом першої інстанції питання про його права і обов`язки є неспроможними та ґрунтуються на неправильному тлумачення положень трудового законодавства про матеріальну відповідальність працівників. Остаточне рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника приймалося не ОСОБА_2 , а іншою посадовою особою, яка мала можливість надати оцінку як фактам, викладеним в доповідній записці, так і письмовим поясненням ОСОБА_1 .

Із викладеного вище слідує, що судом не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 , як фізичної особи, оскільки в цій справі він виступав як начальник юридичного управління ТДВ СК «Кредо», він діяв не в своїх інтересах, а виключно в інтересах та як представник ТДВ СК «Кредо».

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292ЦПК (в редакції кодексу на 2008 рік) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Відтак, оскільки питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 як особи, що подала апеляційну скаргу, оскаржуваним рішенням суду не вирішувались, апеляційне провадження за цією скаргою на підставі ст.362 ч.1 п.3 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.352, 362 ч.1 п.3 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2024 року закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 2 жовтня 2024 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

Д.А. Трофимова