Справа №464/5011/24
пр № 2/464/1586/24
У Х В А Л А

01 жовтня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 03 серпня 2021 року у розмірі 62 898,88 грн станом на 02 липня 2024 року, яка складається з наступного: 35 612,89 грн заборгованість за кредитом; 27 285,99 грн заборгованість за відсотками.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 02 вересня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником позивача подано клопотання про закриття провадження у зв`язку із відмовою від позову на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, покликаючись на добровільне погашення відповідачем заборгованості після зверненням з даним позовом до суду. Одночасно клопотання містить цитування положення ч.3 ст.142 ЦПК України.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч.1 ст.64 ЦПК України).

У суду відсутні дані щодо обмеження у представника позивача права на вчинення даної процесуальної дії щодо відмови від позову.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вирішуючи питання закриття провадження у справі, суд установив наступне.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України.

Виходячи із приписів з п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо зокрема, позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Аналіз наведених законодавчих положень свідчить, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у зв`язку з чим виключно позивачу належить право вибору характеру процесуальний дій: залишити позов без розгляду, відмовитись від такого чи закінчити судовий розгляд справи.

У порядку ч.4 ст.263 ЦПК України при застосуванні норм права суд ураховує позицію Верховного Суду у постанові від 31 липня 2023 року у справі № 335/8285/22, за якою закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Так як позивач, реалізуючи принцип диспозитивності цивільного процесу та користуючись своїм правом на відмову від позову, подав відповідну заяву, а тому в силу наведених вище положень ЦПК України така підлягає до задоволення. Дана заява не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, перешкод для відмови у задоволенні такої не встановлено. Законом не ставиться у залежність вирішення даного питання через волевиявлення інших учасників справи.

Беручи до уваги викладене у своїй сукупності, суд приймає відмову позивача та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У ч.2 ст.133 ЦПК України закріплено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За положеннями ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене повернення позивачу сплаченого судового збору не ґрунтується на законодавчих положеннях.

Водночас за ч.3 ст.142 ЦПК України, на яку покликається позивач, передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд позбавлений процесуальної можливості вирішити питання стягнення з відповідача витрат у порядку даної норми закону, адже відсутні жодні документальні підтвердження задоволення відповідачем вимог позивача лише після пред`явлення позову.

Відомості, які б спростовували викладений вище висновок суду та доводили протилежне, відсутні.

Керуючись ст.ст.257-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання позивача задоволити.

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 01 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів згідно із вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО