Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2024 р. Справа153/477/24

Провадження2/153/108/24-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.

відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Снітка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою. Свої вимоги мотивує тим, що 05.03.2021 вона передала у власність відповідачеві ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, які той зобов`язався повернути. На підтвердження цього відповідачем було надано розписку про одержання грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, а також встановлено кінцевий термін їх повернення до 01.11.2021. Однак, у визначений у розписці строк відповідач грошових коштів не повернув, та ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Позивач зазначила, що відповідно до чинного законодавства відповідач зобов`язаний сплатити їй борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Розмір позики 5000 доларів США станом на 22.03.2024 становить 195669,50 грн. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми 14020,27 грн. (за період з 02.11.2021 до 31.12.2023 - 195669,50 (сума боргу) х 3 % (процентна ставка) : 100 % х 790 (кількість днів за користування коштами) : 365 (кількість днів у році) = 12705,12 грн.; з 01.01.2024 до 22.03.2024 195669,50 (сума боргу) х 3 % (процентна ставка) : 100 % х 82 (кількість днів користування коштами): 366 (кількість днів у році) = 1315,16 грн. Індекс інфляції за весь час прострочення становить 195669,50 грн (розмір позики) х 1,35854422 (процент інфляції за період з 02.11.2021 по 22.03.2024) 195669,50 грн. (сума боргу) = 79156,17 грн. Добровільно повернути кошти відповідач не бажає. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь: 5000 доларів США сума боргу; три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 14020,27 гривень; інфляційні втрати у розмірі 70156,17 гривень, а також стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1956 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

09.05.2024 за вх.№2979, на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з викладеними у позовній заяві обставинами він не погоджується, оскільки в розписці, наданій позивачем, було встановлено строк погашення боргу до 01.11.2021 і на час звернення з позовною заявою до суду заборгованість на суму 5000 доларів США перед позивачем було погашено повністю. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вводить суд в оману, оскільки знає, що заборгованість по погашенню коштів відповідно до розписки, ним повністю виконано. Він сплачував кошти на карткові рахунки позивача через банківські операційні системи, зокрема, «ПриватБанк», в гривнях, але на той час вказана сума була сплачена відповідно до курсу НБУ, станом на день сплати вказаних коштів. Вказав, що в період часу з 03.03.2021 по 23.02.2023 ним було повністю погашено заборгованість за даною розпискою та виплачено позивачу суму значно більшу, ніж борг (5000 доларів США), а саме: 5856,55 доларів США. Також, враховуючи те, що в борговій розписці вказано кошти в сумі 5000 доларів США, він повертав вказані кошти частинами у національній валюті, однак, відповідно до курсу НБУ на день їх виплати, а тому питання, щодо стягнення з нього інфляційних втрат не може підлягати задоволенню, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Також необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього 3 % за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки всі кошти ним було повернуто, що підтверджується (дублікати чека) та квитанціями «ПриватБанку». Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

21.06.2024 позивач ОСОБА_2 надала відповідь на відзив, вх.№4006, в якій зазначила, що ознайомившись з доводами позивача, викладеними у відзиві, вважає їх необґрунтованими. Відповідач вказує на те, що сума позики в розмірі 5000 доларів США ним була повернута, на підтвердження чого надає банківські чеки з переказу грошових коштів на її картковий рахунок. Відповідач не заперечує факт отримання позики у неї, про що була складена боргова розписка. Однак, позивач вказала, що відповідач не повернув їй кошти. Квитанції про перерахунок коштів, які представлені відповідачем до суду, насправді стосуються сплати коштів за користування на правах оренди транспортним засобом, що належить її чоловікові. Вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Під час шлюбу її чоловік придбав транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель 815, випуск 1999 року, колір жовтий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , тип ТЗ ВАНТАЖНИЙ ФУРГОН, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Користування та розпорядження транспортним засобом ОСОБА_3 здійснював на підставі довіреності №26.7974. Її чоловік перебував у товариських відносинах з відповідачем ОСОБА_1 У 2018 році вказаний транспортний засіб на підставі усної домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був переданий останньому в платне користування для використання в підприємницькій діяльності. За домовленістю відповідач мав сплачувати та частково сплачував за користування автомобілем місячну плату в розмірі 5000 гривень. Її чоловік збирався поїхати до Канади, а тому визначив, що відповідач має здійснювати плату за користування автомобілем на її картковий рахунок. Відповідно, вказані кошти мали йти на забезпечення їх спільної дитини. З 2018 року і по даний час вказане авто відповідач використовує для ведення приватного бізнесу та сплачує на її картковий рахунок щомісячно кошти за користування вказаним транспортним засобом. Однак, вказані кошти не є погашенням боргу за договором позики, укладеним між нею та ОСОБА_1 , а є платою за користування транспортним засобом за усним договором оренди транспортного засобу, укладеним між її чоловіком та відповідачем. Даючи в борг суму 5000 доларів США з настанням терміну повернення вона очікувала повернення саме 5000 доларів США, а не гривневі перекази сумами щомісяця, які не відносяться до погашення боргу за розпискою. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, вх.№6203 від 26.09.2024, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх повністю задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він взяв в борг кошти ще в 2019 році. Однак, розписку за вимогою позивача написав в 2021 році. Також зазначив, що між ним та чоловіком позивача - ОСОБА_3 дійсно були усні домовленості, однак вони стосувалися викупу в останнього транспортного засобу, який був переоформлений на його дружину ще в 2018 році. Пояснити, чому він не у всіх квитанціях вказував призначення платежу погашення позики, він не може. Можливо, це було пов`язано із технічними особливостями платіжного терміналу. Переплату коштів пояснює тим, що не контролював платежі, які здійснив, оскільки курс долара постійно зростає і суму боргу необхідно було погашати по курсу станом на день платежу. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача адвокат Снітко В.А., позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідач повернув позивачеві кошти. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що 05.03.2021 відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача в борг валютні кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, які зобов`язався повернути до 01.11.2021, що підтверджується борговою розпискою (а.с.27).

Із копії паспорта громадянина України, серія НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Із копії паспорта громадянина України, серія НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , та відповіді №516413 від 29.03.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.12-13, 20).

Із виписки про рух коштів на банківському рахунку ОСОБА_2 встановлено, що в період часу з 01.01.2018 по 06.06.2024 на банківську картку позивача ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_1 неодноразово здійснював перекази грошових коштів (а.с.107-110).

Із дублікатів чеків платіжних інструкцій від: 05.03.2021; 12.03.2021; 15.03.2021; 19.03.2021; 27.03.2021; 01.04.2021; 05.04.2021; 10.04.2021; 14.04.2021; 20.04.2021; 30.04.2021; 13.05.2021; 17.05.2021; 19.05.2021; 21.05.2021; 25.05.2021; 26.05.2021; 07.06.2021; 12.06.2021; 19.06.2021; 23.06.2021; 25.06.2021; 28.06.2021; 13.07.2021; 17.07.2021; 23.07.2021; 26.07.2021; 13.08.2021; 17.08.2021; 21.08.2021; 29.08.2021; 02.09.2021; 04.09.2021; 06.09.2021; 20.09.2021; 20.09.2021; 24.09.2021; 25.09.2021; 06.10.2021; 11.10.2021; 09.11.2021; 04.04.2022; 24.04.2022; 06.05.2022; 23.05.2022; 04.06.2022; 08.06.2022; 18.06.2022; 22.06.2022; 28.06.2022; 12.07.2022; 15.07.2022; 10.08.2022; 12.08.2022; 18.08.2022; 23.08.2022; 28.08.2022; 01.09.2022; 27.09.2022; 04.10.2022; 08.10.2022; 09.11.2022; 29.11.2022; 09.12.2022; 21.12.2022 16.01.2023; 02.02.2023; 07.02.2023; 12.02.2023 встановлено, що ОСОБА_1 перераховував кошти ОСОБА_2 в період з 05.03.2021 по 12.02.2023, призначення платежу: "переказ власних коштів. погашення позики" (а.с.49-78).

Із дублікатів чеків платіжних інструкцій від: 08.05.2021; 21.07.2021; 10.09.2021; 05.10.2021; 23.10.2021; 01.11.2021; 03.11.2021; 05.11.2021; 22.11.2021; 26.11.2021; 10.12.2021; 14.12.2021; 23.12.2021; 25.12.2021; 10.01.2022; 22.01.2022; 03.02.2022; 12.02.2022; 17.02.2022; 13.03.2022; 18.03.2022; 29.03.2022; 02.04.2022; 10.04.2022; 12.04.2022; 03.05.2022; 10.05.2022; 17.05.2022; 29.05.2022; 14.06.2022; 01.07.2022; 25.07.2022; 30.07.2022; 25.07.2022; 30.07.2022; 06.08.2022; 10.09.2022; 19.09.2022; 21.09.2022; 01.10.2022; 14.10.2022; 21.10.2022; 02.11.2022; 12.11.2022; 18.11.2022; 02.12.2022; 03.01.2023; 10.01.2023; 25.01.2023; 16.02.2023 встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перераховував кошти, призначення платежу: поповнення карти/рахунку та переказ власних коштів (а.с.49-78).

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі №369/3340/16-ц, провадження №61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18).

Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З огляду на вищезазначені обставини та оцінені письмові докази в їх сукупності, в тому числі, зміст розписки про отримання коштів відповідачем від позивача, суд приходить до висновку, що між відповідачем і позивачем був укладений договір позики, оформлений розпискою від 05.03.2021 про отримання в борг суми коштів в розмірі 5000 доларів США із зазначенням строку їх повернення до 01 листопада 2021 року, в свою чергу, позичальник у встановлений в борговій розписці строк грошові кошти у повному обсязі не повернув, у зв`язку із чим в нього утворилася заборгованість перед позивачем.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Водночас, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року №959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України «Про валюту і валютні операції», а також Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет №15-93) (чинний на момент укладання договору позики), Законом України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (чинний на момент укладання договору позики).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18).

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми грошових коштів переданих за розпискою від 05.03.2021, у розмірі 5000 доларів США, підлягають до часткового задоволення, а саме в сумі 1936,27 доларів США, оскільки відповідач в період з 05.03.2021 по 12.02.2023 частково погасив наявну перед позивачем заборгованість в сумі 3063,73 доларів США, що підтверджено письмовими доказами, а саме: дублікатами чеків платіжних інструкцій із призначенням платежів «переказ власних коштів. погашення позики» від:

05.03.2021- 36,22 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,75 грн.= 36,22);

12.03.2021- 36,23 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,74 грн.= 36,23); 15.03.2021- 36,24 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,73 грн.= 36,24); 19.03.2021- 36,30 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,68 грн.= 36,30);

27.03.2021- 71,86 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ- 27,97 грн.= 71,86); 01.04.2021- 36,13 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,82 грн.= 36,13); 05.04.2021- 35,96 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,95 грн.= 35,96); 10.04.2021- 35,92 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,98 грн.= 35,92); 14.04.2021- 35,88 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 28,01 грн.= 35,88); 20.04.2021- 89,70 доларів США (2512,56 грн.: курс НБУ 28,01 грн.= 89,70); 30.04.2021- 54,32 доларів США (1507,54 грн.: курс НБУ 27,75 грн.= 54,32); 13.05.2021- 36,37 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,63 грн.= 36,37); 17.05.2021- 36,40 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,61 грн.= 36,40); 19.05.2021- 36,63 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,43 грн.= 36,63); 21.05.2021- 36,58 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,47 грн.= 36,58); 25.05.2021- 73,28 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 27,43 грн.= 73,28); 26.05.2021- 36,61 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,45 грн.= 36,61); 07.06.2021- 36,64 доларів США (1000,00 грн.: курс НБУ 27,29 грн.= 36,64); 12.06.2021- 74,14 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 27,11 грн.= 74,14); 19.06.2021- 36,99 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,17 грн.= 36,99); 23.06.2021- 36,81 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,30 грн.= 36,81); 25.06.2021- 36,59 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,46 грн.= 36,59); 28.06.2021- 36,59 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,46 грн.= 36,59); 13.07.2021- 73,65 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 27,29 грн.= 73,65); 17.07.2021- 36,83 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,29 грн.= 36,83); 23.07.2021- 36,96 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,19 грн.= 36,96); 26.07.2021- 37,15 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,05 грн.= 37,15); 13.08.2021- 37,54 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,77 грн.= 37,54); 17.08.2021- 37,73 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,64 грн.= 37,73); 21.08.2021- 75,42 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 26,65 грн.= 75,42); 29.08.2021- 37,32 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,93 грн.= 37,32); 02.09.2021- 37,22 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,00 грн.= 37,22); 04.09.2021- 37,19 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 27,02 грн.= 37,19); 06.09.2021- 37,32 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,93 грн.= 37,32); 20.09.2021- 75,28 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 26,70 грн.= 75,28); 20.09.2021- 37,64 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,70 грн.= 37,64); 24.09.2021- 37,88 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,53 грн.= 37,88); 25.09.2021- 37,88 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,53 грн.= 37,88); 06.10.2021- 76,08 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 26,42 грн.= 76,08); 11.10.2021- 38,14 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,35 грн.= 38,14); 09.11.2021- 38,54 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 26,08 грн.= 38,54); 04.04.2022- 34,36 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 34,36); 24.04.2022- 103,08 доларів США (3015,08 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 103,08); 06.05.2022- 34,36 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 34,36); 23.05.2022- 34,36 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 34,36); 04.06.2022- 34,36 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 34,36); 08.06.2022- 30,92 доларів США (904,52 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 30,92); 18.06.2022- 34,36 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 34,36); 22.06.2022- 34,36 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 34,36); 28.06.2022- 68,72 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 68,72); 12.07.2022- 34,36 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 34,36); 15.07.2022- 34,36 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 29,25 грн.= 34,36); 10.08.2022- 27,48 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 27,48); 12.08.2022- 27,48 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 27,48); 18.08.2022- 27,48 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 27,48); 23.08.2022- 27,48 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 27,48); 28.08.2022- 54,96 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 54,96); 01.09.2022- 54,96 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 54,96); 27.09.2022- 82,45 доларів США (3015,08 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 82,45); 04.10.2022- 54,96 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 54,96); 08.10.2022- 27,48 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 27,48); 09.11.2022- 54,96 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 54,96); 29.11.2022- 54,96 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 54,96); 09.12.2022- 54,96 доларів США (2010,05 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 54,96); 21.12.2022- 68,70 доларів США (2512,56 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 68,70); 16.01.2023- 27,48 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 27,48); 02.02.2023- 41,42 доларів США (1507,54 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 41,22); 07.02.2023- 27,48 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 27,48); 12.02.2023- 27,48 доларів США (1005,03 грн.: курс НБУ 36,57 грн.= 27,48) (а.с.49-78).

Суд не бере до уваги як доказ погашення боргу відповідачем дублікат чека платіжної інструкції від 03.03.2021 (а.с.49), оскільки кошти в сумі 1005,03 грн ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 03.03.2021, тобто до укладання договору позики.

Також суд не бере до уваги як докази погашення боргу відповідачем дублікати чеків платіжних інструкцій від: 08.05.2021; 21.07.2021; 10.09.2021; 05.10.2021; 23.10.2021; 01.11.2021; 03.11.2021; 05.11.2021; 22.11.2021; 26.11.2021; 10.12.2021; 14.12.2021; 23.12.2021; 25.12.2021; 10.01.2022; 22.01.2022; 03.02.2022; 12.02.2022; 17.02.2022; 13.03.2022; 18.03.2022; 29.03.2022; 02.04.2022; 10.04.2022; 12.04.2022; 03.05.2022; 10.05.2022; 17.05.2022; 29.05.2022; 14.06.2022; 01.07.2022; 25.07.2022; 30.07.2022; 25.07.2022; 30.07.2022; 06.08.2022; 10.09.2022; 19.09.2022; 21.09.2022; 01.10.2022; 14.10.2022; 21.10.2022; 02.11.2022; 12.11.2022; 18.11.2022; 02.12.2022; 03.01.2023; 10.01.2023; 25.01.2023; 16.02.2023 - (а.с.49-78), оскільки відповідно до них відповідач ОСОБА_1 перераховував кошти, призначення платежу в яких вказано: "поповнення карти/рахунку та переказ власних коштів, що не є погашенням боргу".

Суд відхиляє доводи відповідача про виконання ним боргового зобов`язання в повному обсязі, оскільки відповідач не надав доказів про те, що всі суми коштів, які перераховувалися на банківську картку позивача спрямовувалися саме на погашення отриманої позики.

Також слід зауважити те, що відповідно до наданої відповідачем виписки по рахунку за період з 01.01.2018 по 06.06.2024, відповідач ОСОБА_1 систематично, починаючи ще з 01.02.2019 року, тобто ще до виникнення боргового зобов`язання за розпискою від 05.03.2021, здійснює грошові перекази на рахунок позивача ОСОБА_2 , при цьому вказує різні призначення платежів.

За таких обставин, суд вважає, що надані відповідачем дублікати чеків платіжних інструкцій в яких відповідач не зазначав про погашення позики, не є належними доказами виконання зобов`язання за борговою розпискою від 05.03.2021.

Крім того, позивач ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 3 % річних від простроченої суми в сумі 14020,27 гривень.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач на вимогу позивача, як це обумовлено у борговій розписці від 05.03.2021, суму боргу не повернув, а тому відповідно до ст.625 ЦК України повинен сплатити позивачу 3 % річних.

Так, за період з 02.11.2021 по 22.03.2024 позивачем проведено розрахунок 3% річних за невиконання грошового зобов`язання та їх загальний розмір становить 14020,27 грн.

Як зазначалось вище, договір позики було укладено 05.03.2021 та позика надавалась відповідачу у строк до 01.11.2021.

Разом з тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року. Тобто, з урахуванням викладеного нарахування процентів, визначених ст.625 ЦК України, можливе лише до 23 лютого 2022 року.

Позивач, нараховуючи 3% річних за період з 02.11.2021 по 22.03.2024, на вказані положення закону не звернула увагу та не врахувала їх при зверненні до суду, а тому, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за період з 02.11.2021 по 23.02.2022.

Розрахунок 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України розраховується за формулою:[Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка (%)] / 100% х [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

Період розрахунку: з 02 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 60 днів. [Проценти] = 1956,69 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 60 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 9,65 доларів США.

Період розрахунку: з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року становить 54 дні. [Проценти] = 1956,69 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 8,68 доларів США.

Всього сума нарахованих трьох процентів річних за період з 02 січня 2021 по 23 лютого 2022 року становить 18,14 доларів США, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині суд вважає відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляції за період з 02.11.2021 по 22.03.2024 у сумі 70156,17 грн., суд виходить із наступного.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, постанову Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16, постанову Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1672цс16, постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17).

Таким чином, у даній справі, норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції не поширюються на спірні правовідносини, оскільки відбулося прострочення грошового зобов`язання визначеного в іноземній валюті, яка не підлягає індексації.

Як наслідок, є безпідставними і необґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти виражені в іноземній валюті.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 25.03.2024, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 534 (п`ятсот тридцять чотири) гривні 73 (сімдесят три) копійки, розрахованої за правилами простої математичної пропорції.

Крім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням їй професійної правничої допомоги, в розмірі 4000 гривень.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію рахунку-фактури №2/19/1-03/24 від 19.03.2024; копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1JPS4501M від 19.03.2024 та акт приймання-передачі наданих послуг №2/19/30-03/24-юп від 22.03.2024.

Однак, позивачем не надано договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про те, що позивачеві надавалися послуги саме адвокатом. Надані позивачем письмові докази, а саме: копія рахунку-фактури №2/19/1-03/24 від 19.03.2024; копія квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1JPS4501M від 19.03.2024 та акт приймання-передачі наданих послуг №2/19/30-03/24-юп від 22.03.2024, свідчать про те, що позивач сплатила гонорар за надання послуг правової допомоги ТОВ «Подільський юридичний центр», а не адвокату. В матеріалах справи відсутні письмові докази того, що позивачеві надавалася правнича допомога адвокатом.

Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (див. пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за розпискою від 05 березня 2021 року борг у розмірі 1936,27 доларів США та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 18,14 доларів США.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 534 гривні 73 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 08.10.2024.

Суддя Р.В. Швець