Провадження № 2/638/44/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Тимченка А.М.,

за участі секретарів судового засідання Кондратюк І.В.,

позивача- ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, яка мотивована тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вони мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З часом подружні стосунки погіршились і відповідачка, забравши дитину, виїхала з квартири, де вони мешкали, та поїхала до своїх батьків, де і проживає разом з ними. Позивач зазначає, що намагався налагодити відносини, однак це не призвело до результату, відповідачка почала маніпулювати дитиною та чинити перешкоди для моїх зустрічей з сином, тобто в нас виникли непорозуміння з щодо прийняття участі у вихованні спільного сина. Як зазначає позивач, він весь час намагається налагодити зв`язок з дитиною, бере участь у її вихованні, утриманні, розвитку та забезпеченні всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Стабільно надає матеріальну допомогу, перераховуючи відповідачці кошти на її банківську картку. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить шкоду сину не існує, враховуючи, що він має квартиру для проживання, яку орендує, та в якій створені умови для дитини, раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, має позитивну характеристику за місцем роботи та стабільний дохід.

Однак, відповідач створює перешкоди у спілкуванні із сином, чим порушує не тільки права позивача як батька, а й також порушує права та діє всупереч інтересам дитини. Оскільки мирним способом досягти згоди з відповідачем щодо порядку та способу його участі у спілкуванні з дитиною не вдалось, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просив суд визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері за наступним графіком:

- кожні перші та треті вихідні місяця з 10:00 год суботи до 19:00 год неділі в місцях, помешканнях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з правом забирати сина до місця свого фактичного проживання/реєстрації, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму для дитини;

- щороку взимку два тижні та влітку два тижні для оздоровлення дитини;

- щороку з 10:00 год 15 липня по 19:00 год 16 липня для спільного святкування дня народження дитини;

- щороку на Великодні свята;

- щороку 11 січня, 29 січня, 16 квітня, 2 липня, 4 вересня та 3 грудня для святкування днів народжень;

- щороку з 10:00 год 1 січня по 19:00 год 2 січня та з 10-00 год 6 січня по 19-00 год 7 січня для спільного святкування новорічних свят;

- щороку з 10-00 год 19 грудня по 19-00 год 20 грудня для спільного святкування дня Святого Миколая.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 20 травня 2024 року, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_3 зазначила, що дійсно з осені 2023 року подружжя почало проживати окремо, проте з цього часу позивач за власною ініціативою та власним бажанням не відвідує дитину, не спілкується з дитиною та не бере участь у її вихованні. Відповідач зазначає, що не чинить жодних перешкод у спілкуванні з дитиною. Єдина причина за якою батько не спілкується з дитиною та не приймає участь у її вихованні це його особисте небажання та безвідповідальне ставлення. Усі доводи позивача є безпідставними та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

ОСОБА_4 зазначає, що не заперечує проти встановлення порядку спілкування з дитиною, однак не може погодитися з графіком і умовами, які зазначені позивачем, зокрема, оскільки дитині немає навіть року, в цьому віці дитина дуже залежна від матері, а тому вона наполягає на побаченнях батька з дитиною тільки за її присутності. Крім того, між дитиною та батьком відсутній психоемоційний контакт, у зв`язку з чим дитина не буде почуватися без мами у безпеці, а тому побачення батька з дитиною наодинці спричинять лише стрес, тривожність та негативні емоції. Також відповідач просить врахувати, що дитина зовсім маленька, має певний графік годування, прогулянок та сну, прив`язаність до свого ліжка і побутових умов, про які батьку невідомо, а тому побачення можливі (у будь-які зручні для батька дні) лише в денний час доби на території проживання дитини або в громадських закладах відпочинку та дозвілля у присутності матері.

З цих підстав сторона відповідача просила суд врахувати вікові особливості дитини та встановити спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 у денний час, на території постійного проживання Дитини або в місцях громадського відпочинку в присутності матері.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 24.05.2024, ОСОБА_1 зазначив, що за час спільного проживання з дружиною та дитиною брав активну участь у піклуванні за дитиною та має намір продовжувати це робити. Натомість, відповідач переїхала з дитиною до своїх батьків за 130 км від Харкова. Незважаючи на значну відстань, позивач приїжджав до дитини, проте всі приїзди закінчувались тим, що дружина та її батьки не давали нормально спілкуватись з дитиною, а починали сваритись, спекулювати моїми батьківськими почуттями та погрозами. Саме ці обставини стали причино звернення до суду з цим позовом, метою якого є забезпечення справедливої та безперешкодної можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з сином. Щодо запропонованого відповідачем порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною в присутності матері зазначив, що він може піклуватись про сина, має для цього бажання та можливості. Крім того, враховуючи стосунки між сторонами, ризик виникнення сварок, тощо, спільні зустрічі батька з дитиною в присутності матері не будуть відповідати інтересам дитини. Також зазначив, що дитині виповнився один рік, а тому запропонований позивачем спосіб та графік спілкування буде відповідати інтересам дитини, задовольнить його інтереси щодо спілкування, розвитку, адаптації тощо.

04 липня 2024 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення, в яких зазначила, що позивач протягом 9 місяців жодного разу не відвідав дитину, не виявив бажання та не віднайшов можливості приїхати до сина та взяти участь у його житті. При цьому вона не чинить жодних перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Наголосила, що вимога про проведення часу з дитиною без присутності матері, на даному етапі є недопустимою та прямо суперечить інтересам дитини, а запропонований позивачем графік не відповідає інтересам дитини. У зв`язку з викладеним, відповідач просила суд захистити права та інтереси малолітньої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання шляхом визначення способів участі батька у її вихованні, який буде відповідати її віку та забезпечувати якнайкращі інтереси, встановивши спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 у денний час, на території постійного проживання дитини або в місцях громадського відпочинку в присутності матері.

Ухвалою суду від 15.03.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 02.08.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали так просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відозві на позов, зазначив, що позивачу не чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, проте протягом останнього року позивач зустрітися з сином не намагався.

Представник третьої особи просив розглянути справу за відсутністю третьої особи та при ухваленні рішення врахувати Висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 03.06.2024 № 247.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 лютого 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Шлюб розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2024 року у справі № 638/12893/24, яке набрало законної сили 21 вересня 2024 року.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 706 від 21 липня 2023 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21 липня 2023 року.

Сторонами визнається, що з осені 2023 року сторони не проживають разом, а саме ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 разом із сином ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується Довідкою заст. начальника Управління соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації Харківської області від 17 січня 2024 року № 05-42/567.

Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній.

Як вбачається з матеріалів справи спір між сторонами виник щодо порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 та, враховуючи заявлені позивачем позовні вимоги, часткове визнання позовних вимог відповідачем, фактично зводиться до визначення місця проведення зустрічей батька з сином та вирішення питання про присутність відповідача під час цих зустрічей.

За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

У червні 2021 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок про встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до змісту якого:

«Згідно з поясненнями позивача, сімейні стосунки з відповідачем не склались, невдовзі після народження дитини мати разом із сином виїхала з місця проживання їх сім`ї до своїх батьків та не повернулась. Зараз син мешкає разом з матір`ю, яка чинить перешкоди позивачу у вільному спілкуванні з дитиною. Мати та дитина мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 .

Батько дитини, ОСОБА_1 , проживає на підставі договору оренди за адресою: АДРЕСА_1 , де створено належні житлово-побутові умови (акт обстеження від 10.05.2024). ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується відповідними довідками.

Мати, ОСОБА_4 , пояснила, що наполягає на участі батька у вихованні сина в її присутності.

Питання щодо визначення порядку участі батька, ОСОБА_1 , у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 19, 157, 159 Сімейного кодексу України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та ї піклування, вважає за доцільне встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: щосуботи з 10:00 до 19:00; щороку взимку та влітку додатково по 3 дні для спільного відпочинку та оздоровлення; щороку 2 січня, 7 січня, 15 липня з 10:00 до 19:00; спілкування батька з дитиною в присутності матері, ОСОБА_4 ».

Вирішуючи питання щодо врахування висновку при ухвалені рішення суд виходить з наступного.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Висновок Департаменту служб у справах дітей ХМР №247 від 03.06.2024 року відповідає встановленим законом положенням щодо достатнього обґрунтування, а також вимогам, висловленим Верховним Судом у постанові від 14.02.2019 у справі №377/128/18.

За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що висновок є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дітей, а тому враховується судом при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.15 Закону України « Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 цього ж Кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини ( ч.8 ст.7 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч.4 ст.10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, § 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), 90, Ignaccolo-Zenide, 94, Plaza v. Poland, № 18830/07, 71, 25 січня 2011 року, І Manic, 102 ).

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Судом враховано, що позивач офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем його проживання наявні умови для побачень батька з дитиною, що свідчить про відсутні перешкод для визначення порядку участі батька у спілкуванні та вихованні сина.

Водночас, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, судом враховано, що на час розгляду справи дитині виповнився лише 1 рік, при цьому, як зазначає відповідач і не спростовано позивачем, між батьком та сином відсутній стійкий психоемоційний зв`язок, враховуючи відсутність протягом тривалого часу постійного спілкування та спільного проведення часу батька з сином, у зв`язку з чим дитина не сприймає, і не може сприймати позивача як близьку людину. За таких обставин, суд вважає за необхідне розпочати налагоджувати контакт батька з сином у знайомій для дитини обстановці, за участі осіб, з якими у дитини є контакт та яким він довіряє, тобто в присутності матері дитини.

На переконання суду, запропонований позивачем спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, з огляду на вік дитини та відсутність психоемоційного зв`язку з батьком, не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Перебування дитини за місцем проживання батька без участі матері, переїзд в інше місце, різка зміна обстановки, може завдати шкоди та стресу дитині. Крім того, батько, який близько року не підтримує тісного зв`язку з дитиною та його матір`ю не може знати розпорядку дня дитини, раціон їжі та графіку сну, що може завдати шкоди не лише психологічному здоров`ю дитини, а й фізичному.

При цьому, судом враховано позицію відповідача, яка підтвердила необхідність участі батька у житті та вихованні дитини, для того, щоб дитина звикла до нього, не боялася його, у зв`язку з чим ОСОБА_4 повідомила про можливість проведення таких зустрічей за місцем проживання дитини або у місцях громадського відпочинку. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_4 не заперечувала проти проведення зустрічей позивача з сином за її присутності у будь-які зручні для батька дні в денний час доби.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку, що встановлення судом запропонованого позивачем способу участі батька у вихованні сина не буде максимально відповідати інтересам дитини, а тому приходить до висновку про визначення участі батька в спілкуванні з дитиною в порядку, запропонованому органом опіки та піклування з визначенням місця зустрічей, а саме: щосуботи з 10:00 год до 19:00 год за місцем постійного проживання дитини або в місцях громадського відпочинку в присутності ОСОБА_4 , щороку взимку та влітку додатково по 3 дні для спільного відпочинку та оздоровлення в присутності ОСОБА_4 , щороку 2 січня, 7 січня, 15 липня з 10:00 до 19:00 год присутності ОСОБА_4 .

При цьому, суд звертає увагу на недопустимість присутності сторонніх людей та вчиненні ними перешкод у спілкуванні з дитиною у разі проведення зустрічі за місцем проживання дитини, оскільки такі дії можуть бути підставою для цивільної, адміністративної та/або кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Крім того, суд роз`яснює ОСОБА_1 , що визначений у цьому рішенні порядок участі у спілкуванні з сином ОСОБА_7 не є остаточним та незмінним до повноліття дитини, оскільки в подальшому може бути змінений судом за заявою батька, якщо це буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

При вирішенні питання про стягнення судового збору, судом враховано, що відповідач позовні вимоги у обсязі, який задоволено судом, визнала.

За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (50% від загального розміру судового збору).

Керуючись ст. 13, 77-81, 141, 142, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Визначити порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

- щосуботи з 10:00 год до 19:00 год за місцем постійного проживання дитини або в місцях громадського відпочинку в присутності ОСОБА_4 ;

- щороку взимку та влітку додатково по 3 дні для спільного відпочинку та оздоровлення в присутності ОСОБА_4 ;

- щороку 2 січня, 7 січня, 15 липня з 10:00 год до 19:00 год в присутності ОСОБА_4 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (адреса: Україна, 61166, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ БАКУЛІНА, будинок 18, ) повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого за квитанцією № 0.0..1 від 26.12.2023 року на суму 1073,60 грн, тобто у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідач - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ;

третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, , адреса місцезнаходження: вул. Чернишевська, буд.55, м. Харків, 61002.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2024 року.

Суддя А.М. Тимченко