Номер провадження: 22-ц/813/4436/24
Головуючий у першій інстанції Суворова О.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування

встановив:

11 липня 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Юнівес» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 50% суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 21000 грн, інфляційні втрати в розмірі 1093,68 грн та 3% річних від суми заборгованості в розмірі 441,86 грн, а всього 22535,54 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач, керуючи транспортним засобом «Toyota Hi Ace» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Іванівський шляхопровід,8, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Honda» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу здійснив наїзд на транспортний засіб «Mitsubishi», який зупинився попереду.

В результаті ДТП зазначені вище транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2022 року у справі №521/20513/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Hi Ace» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі полісу №АР-0423895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

27 листопада 2021 року відповідач звернувся до позивача із повідомленням про дорожно-транспорту пригоду.

За результатами проведеного представником ПрАТ «СК «Юнівес» огляду пошкодженого майна, а саме транспортного засобу «Honda» номерний знак НОМЕР_2 , належного ОСОБА_2 , між останнім та ПрАТ «СК «Юнівес» було досягнуто згоди щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до угоди про виплату страхового відшкодування №ГО-15096/УРР від 31 грудня 2021 року розмір страхового відшкодування було визначено у розмірі 42000 грн.

На підставі страхового акту №ГО-15096/УРР від 12 січня 2022 ПрАТ «СК «Юнівес» здійснено виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №44788 від 18 січня 2022 року.

Під час розслідування страхового випадку, позивачем було встановлено, що відповідно до полісу №АР/0423895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено тип транспортного засобу В3 (легковий автомобіль з об`ємом двигуна 2001-3000 см3), коригуючий коефіцієнт (К1) застосовано в розмірі 1,18.

Проте, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Hi Ace» номерний знак НОМЕР_1 , тип транспортного засобу вказано як вантажний фургон, тобто автомобіль підпадає під визначення «вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 2т» (С1), коригуючий коефіцієнт (К1) мав бути визначений у розмірі 2.

Ураховуючи, що забезпечений транспортний засіб є вантажним автомобілем, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнту, ніж визначено договором страхування, посилаючись на п.38-1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача 50 відсотків від суми виплаченого страхового відшкодування, тобто 21000 грн.

04 жовтня 2022 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію про відшкодування завданих збитків в розмірі 21000 грн в досудовому порядку у семиденний строк, яку ОСОБА_1 отримав 20 жовтня 2022 року.

Посилаючись на викладене вище, та положення ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 28 жовтня 2022 року по 10 липня 2023 року у розмірі 1093,68 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року позов ПрАТ «СК «Юнівес» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Юнівес» суму грошових коштів у розмірі 22535,54 грн, яка складається з: 50% суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 21000 грн, інфляційних втрат в розмірі 1093,68 грн, 3% річних від суми заборгованості в розмірі 441,86 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Юнівес» відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що позивачем не надано доказів, які входять до предмета доказування у межах цієї справи, а саме того, що: забезпечений транспортний засіб використовувався у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування або те, що автомобіль використовувався відповідачем з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 Закону, та те, що таке порушення сталося саме з вини відповідача.

Посилаючись на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу скаржник зазначає, що транспортний засіб «Toyota Hi Ace» номерний знак НОМЕР_1 відноситься до типу «вантажний фургон», при цьому об`єм двигуна складає 2494 см кубічних.

Посилаючись на п.1.10 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, скаржник зазначає, що тип колісного транспортного засобу обумовлений виключно техніко-конструктивними можливостями використання, а віднесення КТЗ до такого типу не свідчить про те, що певний КТЗ дійсно використовується у сфері, що відповідає типу такого КТЗ.

Скаржник вважає, що стверджувати про те, що автомобіль використовувався у сфері, що відповідає типу такого КТЗ лише на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу немає жодних підстав, адже позивачем не доведено ані факту використання ним на момент ДТП автомобіля у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено полісом, ані факту використання автомобіля з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки тій обставині, що під час укладення договору страхування, ним було надано представнику позивача посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та повідомлено про відсутність діючих договорів страхування, на підставі чого страховиком було самостійно визначено тип транспортного засобу, коригуючий коефіцієнт та суму страхового платежу, який було сплачено скаржником як страхувальником у повному обсязі.

Правом на відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (22535,54 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову

(80520 грн).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджується матеріалами справи такі обставини.

27 листопада 2021 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Ні Асе», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Іванівський шляхопровід 8, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «HONDA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу за інерцією здійснив наїзд на автомобіль «Мitsubishi», який зупинився попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Цього ж дня, відповідач звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду (а.с. 27-28,12).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2022 року у справі №521/20513/21 відповідача визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.26).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Ні Асе» , номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі полісу № АР-0423895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з якого убачається, що інформацію (відомості) до цього документа, у тому числі й щодо ідентифікуючих даних транспортного засобу, внесені представником страховика (агентом), що засвідчено його підписом та скріплено печаткою юридичної особи (а.с. 25).

Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Toyota» модель «Ні Асе», номерний знак НОМЕР_1 , належить до типу «Вантажний фургон», об`єм двигуна якого складає 2494 см кубічних (а.с. 15-16).

31 грудня 2021 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено угоду про виплату страхового відшкодування №ГО-15096/УРР, відповідно до умов якої сторонами узгоджено розмір страхового відшкодування у розмірі 42000 грн (а.с. 13).

Відповідно до страхового акту №ГО-15096/УРР по договору страхування № АР-0423895 від 12 січня 2022 року ОСОБА_2 визначено розмір виплати у сумі 42000 грн, який сплачено на підставі платіжної інструкції №44788 від 18 січня 2022 року (а.с. 17,14).

04 жовтня 2022 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» направило ОСОБА_1 претензію № ГО-15096/УРР щодо відшкодування завданих збитків у розмірі 21 000,00 грн. в досудовому порядку (а.с.24).

25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 направив на адресу позивача лист щодо уточнення змісту претензії № ГО-15096/УРР щодо відшкодування завданих збитків у розмірі 21 000,00 грн. в досудовому порядку (а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що транспортний засіб є вантажним автомобілем, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування у ПрАТ «СК «Юнівес», тому у позивача виникло право на компенсацію 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування у сумі 21 000,00 грн. Також суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з 28 жовтня 2022 року по 10 липня 2023 рокуу розмірі 1093,68 грн та 3% річних на суму 441,86 грн.

Щодо таких висновків суду першої інстанції, апеляційний суд зауважує про таке.

У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування (п. 38-1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п.1.8 ст.1 Закону)

Розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб (п.7.1 ст. 7 Закону).

Розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Пропозиції МТСБУ щодо розміру базового страхового платежу та значень коригуючих коефіцієнтів підтверджуються актуарними розрахунками з урахуванням рівня збитковості даного виду страхування в цілому по галузі за останній розрахунковий період, який становить не менше року, та статистичних даних. Якщо Уповноважений орган протягом 60 календарних днів з дня внесення МТСБУ пропозиції не затвердив розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування, діють попередні коригуючі коефіцієнти, порядок їх застосування та розмір базового страхового платежу (п. 7.2. ст. 7 Закону).

Особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначені «Положенням

про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 року №673 (далі Положення).

При укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов`язаний дотримуватися такого: самостійно встановлювати індивідуальний розмір страхового платежу шляхом добутку базового платежу та відповідних коригуючих коефіцієнтів. Заповнювати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до порядку заповнення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який встановлюється МТСБУ (п.п. 2.1.1., 2.1.3).

Таким чином, під час укладення договору страхування, обов`язок з правильного внесення відомостей до страхового полісу покладається саме на страховика, відтак ризики неправильного заповнення цього документа, за умови надання страхувальником достовірних відомостей, які документально підтверджені, покладається виключно на страховика.

Як убачається з матеріалів справи, відомості до полісу № АР/0423895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внесені страховиком, що засвідчено його підписом та скріплено печаткою страхової компанії.

Обґрунтовуючи свій позовПрАТ «СК «Юнівес» не посилалося на те, що під час укладення вказаного вище договору, відповідачем була надана недостовірна (неправдива) інформація, або приховано (спотворено) інформацію, зокрема стосовно забезпеченого транспортного засобу.

Отже внесення страховиком у зазначений вище поліс відомостей про тип забезпеченого транспортного засобу, а саме В3, відбулось на власний розсуд останнього, що не залежало від відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави, передбачені п.38-1.1 ст. 38 Закону, для притягнення страхувальника транспортного засобу за порушення умов страхування, оскільки відомості про тип забезпеченого транспортного засобу (В3), що у подальшому вплинуло на розмір коригуючого коефіцієнта, а також суму страхового платежу, були внесені страховиком на власний розсуд при цьому на підставі документів, наданих відповідачем, що свідчить про відсутність з боку ОСОБА_1 порушень наведених вище норм та підстав для задоволення позову ПрАТ «СК «Юнівес».

Вказаного суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Юнівес» з зазначених вище підстав.

За статтею 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржуване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Юнівес», з вказаних вище підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновки до яких дійшов апеляційний суд, з позивача ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім за подання апеляційної скарги в сумі 4026 грн.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

Стягнути з Акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Юнівес» (ЄДРПОУ 32638319) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі

4026 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова