Єдиний унікальний номер: 448/1094/24
Провадження № 2/448/458/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30.09.2024 м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Семен І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу:

за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до

відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

предмет та підстави позову: про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

учасники справи - не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача

1. Позивачка 17.06.2024 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.11.2018 їхній шлюб було розірвано.

2. Зазначає, що від цього шлюбу мають дочку, яка на даний час досягла повноліття. Вказує, що на даний час дочка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою денної форми навчання у комунальному закладі Львівської обласної ради "Самбірський фаховий медичний коледж" . У зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги на придбання канцелярських товарів, одягу, проживання, харчування, витрат на транспорт. Зазначає, що дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

3. Вважає, що відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу для їхньої повнолітньої дитини на час навчання, так як він є працездатним, отримує високий дохід.

4. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , яка навчається, у розмірі частини з усіх видів його заробітку на весь період навчання, починаючи з 13.04.2024 до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

5. Відповідач відзиву на позов не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

6. Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Вказала, що проти винесення заочного рішення не заперечує.

7. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд констатує, що окрім направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та місце його фактичного проживання, повідомлення про виклик відповідача в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Мостиського районного суду Львівської області (http:// court.gov.ua/). Слід зазначити, що відзиву від ОСОБА_2 до суду не надходило.

05.09. 2024 відповідач ОСОБА_3 скерував до суду письмове клопотання, в якому вказав, що не має можливості прибувати в судове засідання. Зазначив, що він періодично хворіє, ніде не працює, не має можливості надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Проте, всупереч вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України, відповідач не долучив до клопотання докази його надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

8. Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

10. Ухвалою суду від 09.07.2024 було відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ІV.Фактичні обставини встановлені Судом

11. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.11.2018 у справі 448/1259/18 розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем.

12. Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яка зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

13. Згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2017, суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000,00 грн. до досягнення дочкою повноліття.

14. Дочка позивачки та відповідача ОСОБА_2 досягла повноліття та на даний час навчається на першому курсі денної бюджетної форми навчання у комунальному закладі Львівської обласної ради "Самбірський фаховий медичний коледж" та закінчує навчання 30.06.2026, що підтверджується довідкою "Самбірського фахового медичного коледжу" від 04.06.2024 №608.

15. Відтак суд встановив, що між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати до досягнення двадцяти трьох років своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.

V. Застосоване законодавство

16. У відповідності до положень ч.1ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

17. Згідно з частиною третьоюстатті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

18. У відповідності до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

19. Частинами 7, 8статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

20. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

21. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

22. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІта набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

23. Відповідно достатті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

24. Згідно статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

25. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

26. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

27. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання.Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

28. Згідно зістаттею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

29. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Згідно ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

30. За правилами статей 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

31. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

32. Відповідно дос татті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

33. Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

34. Відповідно до статті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

35. У відповідності до вимогст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

36. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

37. Європейський суд з прав людини (Справа «Проніна проти України» N 63566/00, §23, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

VІ. Висновок Суду

38. Зважаючи на мотиви сторони позивача, а також враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

39. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, майновий стан обох сторін, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.

40. При цьому, суд зважає на те, що ОСОБА_2 досягла повноліття, однак продовжує навчання на денній формі, вона є такою, що не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері, так і батька, оскільки самій матері матеріально утримувати дочку є непосильно. Форма навчання дочки є денною, що призводить до неможливості їй офіційно працювати та отримувати доходи.

41. При цьому, суд вважає, що відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітній ОСОБА_2 , яка продовжує навчання. Такий свій висновок суд обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на його утримані відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять.

42. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, буде розумним, достатнім і відповідатиме її інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб.

Обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання позивача, по справі не встановлено.

Суд вважає, що позивач навів належні докази необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у зв`язку з продовженням навчанням у визначеному ним розмірі, а саме в розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно.

43. Враховуючи наведені норми та встановлені обставини справи, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, в розмірі частини з усіхвидів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Щодо позовних вимог позивачки ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_2 за минулий час, а саме за період з 13.04.2024 до часу звернення до суду з даним позовом, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

44. Частиною ч.2 ст.191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

45. Згідно з постановою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17 аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнім від їх сплати.

46. Тобто, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності в сукупності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

47. За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

48. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 17.06.2024 позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. В той же час відповідачка просить стягнути аліменти з відповідача починаючи з 13 квітня 2024. Доказів на підтвердження обставин ухилення ОСОБА_2 від утримання повнолітньої ОСОБА_2 суду не надала.

49. З огляду на наведене, оскільки позивачка ОСОБА_1 , заявляючи позовну вимогу про присудження аліментів за минулий час, а саме з 13.04.2024 року, не надала суду будь-яких доказів в розумінні положень ст.76 ЦПК України про те, що нею дійсно вживались конкретні заходи щодо одержання аліментів з відповідача ОСОБА_2 , але останній ухилявся від їх надання (офіційного звернення до відповідача з питання стягнення аліментів за попередній час на утримання дочки), за таких умов вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час не підлягають до задоволення і суд присуджує стягнення аліментів у відповідності до положень ч.1 ст.191 СК України з 17.06.2024 року, дати подання позивачкою позову до суду, тому позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення.

50. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

VIІ. Судові витрати

51. Виходячи з вимогст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

52. Відповідно до п. 3. ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

53. Згідно ч. 6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

54. Ураховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на підставі п. 3 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача слід стягнути в дохід Держави судовий збір у розмірі 1211,20 коп.

Керуючись статтями 12,13,76-81,89,141,247, 258,259,264,265,268,430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

2. Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі частини з усіх його видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 17.06.2024 і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

5. Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 1211 (тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.

6. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

7. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

10. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення складений 30.09.2024.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя Світлана ГІРЯК