АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/12489/23

провадження 822/806/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Половінкіної Н.Ю., Литвинюк І.М.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як органу опіки і піклування,

третя особа Снятинський психоневрологічний інтернат,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 червня 2024 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Слободян Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки і піклування, третя особа, Снятинський психоневрологічний інтернат про призначення опікуна недієздатній особі.

Посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 листопада 2007 року було визнано недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 02 квітня 2008 року призначено його опікуном ОСОБА_3 . Після смерті батьків, згідно рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 08 травня 2019 року було призначено опікуном його сестру по материнській лінії - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує на те, що з 1994 року ОСОБА_2 знаходився на обліку в Чернівецький обласній клінічній лікарні, а з 2001 року по даний час перебуває в Снятинському психоневрологічному будинку інтернаті.

Посилається на те, що Снятинський психоневрологічний інтернат на даний час являється опікуном його двоюрідного брата, однак, він також має бажання бути опікуном брата для забезпечення належного рівня опіки, родинного тепла та турботи та вирішення інших питань в інтересах підопічного ОСОБА_2 .

Просить суд призначити його опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, шо із заявою про призначення опікуна може звернутися лише вичерпне коло осіб, а саме: орган опіки та піклування або особа, призначена опікуном. Подання про призначення опікуна особі, яка рішенням суду вже визнана недієздатною, подається у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦК України органом опіки та піклування, до якого повинен був звернутися заявник.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що судом першої інстанції не встановлено наявність обставин, за яких ОСОБА_1 не може бути опікуном підопічного ОСОБА_2 і відповідно встановлено обставини, за наявності яких останнього може бути призначено опікуном. Вказаним обставинам суд самостійної правової оцінки не надав, помилково посилаючись на витяг з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №429/14 від 11 липня2023 року за п. З якого вирішено надати суду подання про недоцільність призначення мене опікуном недієздатного ОСОБА_2 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_2 з народження страждає стійким хронічним психічним розладом, внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Йому встановлено діагноз: помірна розумова відсталість внаслідок хромосомної абераци з періодичною розгальмованістю, і він є інвалідом з дитинства, а в теперішній час інвалідом другої групи довічно (а.с.8-9, 23).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 листопада 2007 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним (а.с.10).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 квітня 2008 року ОСОБА_3 була призначена опікуном недієздатного ОСОБА_2 (а.с.43-44).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 (а.с.30).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 травня 2019 року ОСОБА_4 була призначена опікуном недієздатного ОСОБА_2 (а.с.45-47).

ІНФОРМАЦІЯ_3 опікун недієздатного ОСОБА_2 - ОСОБА_4 померла (а.с.31).

ОСОБА_2 з 1994 року знаходиться на обліку в Чернівецький обласній клінічній лікарні і з 2001 року перебуває в Снятинському психоневрологічному будинку інтернаті на повному державному забезпеченні (а.с.36).

ОСОБА_1 періодично забирав з Снятинського дитячого психоневрологічного диспансеру двоюрідного брата ОСОБА_2 додому на нетривалий період часу (а.с.37-40).

Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №429/14 від 11 листопада 2023 року, а саме п. 3 вирішено надати суду подання про недоцільність призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 (а.с.16).

У відповідності до подання органу опіки та піклування від 12 липня 2023 року №01/02-22/1712 орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає недоцільним призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 (а.с.15).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що із заявою про призначення опікуна може звернутися лише вичерпне коло осіб, а саме: орган опіки та піклування або особа, призначена опікуном.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможна з огляду на те, що в силу вимог частини другої статті 300 ЦПК України та пункту 5.1 Правил опіки та піклування, суд за заявою як органу опіки та піклування, так і зацікавленої особи розглядає заяву про призначення опікуна недієздатній особі.

Тому ініціювання ОСОБА_1 перед судом питання про призначення його опікуном недієздатної особи є його правом в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

На підставі ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.

Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

В постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20 викладена правова позиція, згідно якої «при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка».

Згідно п. 3.1 Правил опіки та піклування, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 30 червня 2022 року в справі № 552/3443/20 (провадження № 61-15239св21).

Аналіз ч. 1 ст. 60 ЦК України в сукупності з ч. 1 ст. 300 ЦПК України також міститься в постановах Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі № 184/858/19 (провадження № 61-13874св20), від 19 квітня 2021 року у справі № 755/12409/15-ц (провадження № 61-22566св19), в яких викладено висновок, що відсутність подання та/або висновку органу опіки та піклування з приводу призначення фізичної особи опікуном унеможливлює вирішення судом вказаного питання, оскільки саме на орган опіки та піклування покладено обов`язок дослідження обставин щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року (справа № 753/1905/22) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 20 травня2020 року (справа № 736/1508/17), від 28 лютого 2024 року (справа №372/3474/21), від 24 липня 2024 року (справа № 727/597/24).

У цій справі встановлено, що орган опіки та піклування визнав за недоцільне призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи наведені висновки суду касаційної інстанції про обов`язковість для суду висновку органу опіки та піклування у справах такої категорії, слід констатувати, що відсутні законні підстави для ухвалення рішення про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладені правові висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 1 ст. 60 ЦК України в сукупності з ч. 1 ст. 300 ЦПК України, апеляційний суд зауважує, що у суду першої інстанції в даному випадку відсутні процесуальні повноваження не погодитися з поданням органу опіки та піклування, які надані суду при оцінці висновку органу опіки та піклування, наданого в порядку участі у захисті сімейних прав та інтересів, відтак, подання органу опіки та піклування щодо встановлення опіки, яким рекомендовано або не рекомендовано призначення певної особи опікуном, є обов`язковим для суду.

Також слід зазначити, що згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад відповідно до положень ст. 66 ЦК України.

Психоневрологічний інтернат є стаціонарним інтернатним закладом для соціального захисту, що утворюється для тимчасового або постійного проживання/перебування осіб із стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги, соціальних послуг та комплексу реабілітаційних заходів і яким згідно з висновком лікарської комісії за участю лікаря-психіатра не протипоказане перебування в інтернаті.

Основні завдання інтернату: надання соціальних послуг підопічним (стаціонарний догляд, соціальна реабілітація, представництво інтересів); забезпечення прав та інтересів підопічних, створення належних умов для проживання/перебування, соціально-побутового обслуговування, денної зайнятості (заняття творчістю, дозвілля, навчання, добровільна праця тощо) та надання медичної допомоги підопічним.

Законом не заборонено встановлення опіки над недієздатною особою кільком опікунам.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 1994 року знаходиться на обліку в Чернівецький обласній клінічній лікарні і з 2001 року перебуває в Снятинському психоневрологічному будинку інтернаті на повному державному забезпеченні.

На думку колегії суддів мотиви звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення його опікуном з підстав забезпечення належного рівня опіки, родинного тепла та турботи та вирішення інших питань в інтересах підопічного ОСОБА_2 , не свідчать про об`єктивну необхідність призначення ще одного опікуна з огляду на психічний стан останнього, наявний у нього діагноз та відсутність у поданні належного обґрунтування такої додаткової опіки.

З огляду на наведені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 не відповідає інтересам останнього, оскільки він на даний час знаходиться у спеціалізованому закладі, отримує відповідне забезпечення та лікування.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 червня 2024 року, виклавши її в редакції цієї постанови.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 01 жовтня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіна

І.М. Литвинюк