РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача АТ «ПУМБ» Киричук Г.М. через систему «Електронний суд» звертається до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 301 від 28 липня 2020 року в сумі 56159,88 грн грн, а також 2422,40 грн судових витрат (а.с.1-4).

Позов обґрунтовано тим, що 28 липня 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 301 та видано відповідачу кредит у сумі 40000 грн. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов`язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 1 липня 2024 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» складає 56159,88 грн, з яких: 20225,46 грн заборгованість за кредитом, 6,42 грн заборгованість за процентами та 35928 грн заборгованість за комісією. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитними договорами та витрати по сплаті судового збору.

Позиція відповідача

Відповідач надав до суду відзив в якому позовні вимоги визнає частково та просить стягнути з нього заборгованість в розмірі 20226,10 грн, з яких 20225,46 грн заборгованість за кредитом та 64 коп заборгованість по процентам, в решті позовних вимог відмовити. Свою позицію обгрунтовує тим, що не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором та сумою стягнення з нього заборгованості. Згідно з умовами кредитного договору та графіку платежів, строк кредитування становив 24 місяці з 28 липня 2020 року по 28 липня 2022 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що банк здійснював нарахування процентів як до, так і після припинення строку кредитування. А тому вважає, що з нього підлягає стягненню заборгованість по процентам, нарахована лише за період кредитування в сумі 0,64 коп. Щодо стягнення комісії, вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позивача щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахункове-касове обслуговування) є нікчемним відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». В заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якого прямо передбачена Законом України «Про споживче кредитування». А тому, вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту необхідно відмовити за безпідставністю.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької 27 серпня 2024 року (а.с.1).

Ухвалою суду від 6 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу строк п`ять днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив (а.с.36).

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові та підтверджена відділом формування та ведення РТГ управління «ЦНАП» виконавчого комітету Жмеринської міської ради, відповідач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач особисто отримав надісланий судом пакет документів 11 вересня 2024 року (а.с. 39).

Відзивна позовну заяву до суду надійшов 20 вересня 2024 року (а.с. 40-47).

Відповідь на відзив до суду не надходила.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

З матеріалів справи встановлено, що 27 липня 2020 року ОСОБА_1 власноручно підписав Заяву № 301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якої ОСОБА_1 в АТ "Перший Український Міжнародний Банк" відкрили картковий рахунок, видали картку, встановили кредитний ліміт у розмірі 40000 грн, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,01% річних та комісією за обслуговування кредиту на загальні споживчі цілі в розмірі 4,99 %. Загальна вартість кредиту складає 87908,05 грн (а.с. 9).

Крім того, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, який містить умови щодо порядку та розміру нарахування заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями, а також нарахування неустойки (штрафу та пені) (а.с. 9 на звороті).

Із змісту Публічної пропозиції АТ ''ПУМБ'' на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено усі умови кредитування (а.с.12 - 18).

Згідно з пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ», підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Відповідно до пункту 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно з пунктом 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ», клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

На виконання умов укладеного договору банк відповідно до платіжної інструкції №TR.43315738.7559.359 від 28 липня 2020 року видав кредитні кошти відповідачу ОСОБА_1 в обумовленій сумі у розмірі 40000 гривень (а.с. 20 на звороті).

АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на адресу ОСОБА_1 2 липня 2024 року направив письмову вимогу вих. № КНО-44.2.2/382, в якій повідомлено про існування заборгованості перед банком станом на 1 липня 2024 року в сумі 56159,88 грн та необхідність погасити вказану заборгованість протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа (а.с. 18).

Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеному АТ "Перший Український Міжнародний Банк", станом на 1 липня 2024 року заборгованість відповідача перед банком складає 56159,88 грн, яка складається з залишку непогашеної суми кредиту в сумі 20225,46 грн (а.с. 21), залишку непогашених процентів в сумі 6,42 грн (а.с.21 на звороті - 22), залишку не погашеної комісії в сумі 35925 грн (а.с. 22).

З наданої банком виписки з рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконував не належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість (а.с.23-26).

Таким чином, судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу невиконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №301 від 28 липня 2020 року, отже, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з частинами першою та другою статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20225,46 грн, оскільки дані вимоги є правомірними і законними, оскільки виходять із кредитних договірних зобов`язань.

Що стосується нарахування та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за кредитним договором, які нараховані за період з 28 липня 2020 року по 1 липня 2024 року в сумі 6,42 грн, то суд виходить із такого.

Як видно з матеріалів справи АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на адресу ОСОБА_1 2 липня 2024 року направив письмову вимогу щодо виконання боргових зобов`язань за кредитним договором № 301 від 28 липня 2020 року. За змістом цієї вимоги банк, на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги достроково повернути банку у повному обсязі всю суму кредиту та інші платежі, передбачені договором. Тобто, таким чином банк як сторона у зобов`язанні змінив строк виконання зазначеного договору, оскільки скористався правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, а ОСОБА_1 натомість мав сплатити банку всю вартість кредиту до 2 серпня 2024 року. Отже, з 2 серпня 2024 року в банку припинилося право нараховувати проценти та інші платежі за користування кредитом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає таке.

Наданий позивачу кредит є споживчим, тому на правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відтак, підпунктом 1.2 пункту 1 кредитного договору позичальнику фактично встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту у виді щомісячної комісії.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 31.29, 31.33 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) дійшла такого висновку: «З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п. 31.25 постанови).

Суд звертає увагу на те, що кредитним договором ОСОБА_1 встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таку плату встановлено без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.

Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що умови кредитного договору щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту та щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемною, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 35928 грн.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно з положеннями статтями 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, відповідачем в у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача основного боргу (тіла кредиту) та процентів, а у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії відмовити, оскільки положення кредитного договору про сплату позичальником щомісячної комісії є нікчемними в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У зв`язку з цим з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ`ПУМБ» пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено 36,03 % від розміру заявлених вимог) підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 872,79 грн (2422,40 х 36,03 % =872,79) судового збору, що підтверджується копією платіжної інструкції від 9 серпня 2024 року № 460 (а.с. 5).

Керуючись статтями 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, статтями 509, 525-527, 610-612, 625-627, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість за кредитним договором № 301 від 28 липня 2020 року у розмірі 20231 (двадцять тисяч двісті тридцять одна) грн 88 коп, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 872 (вісімсот сімдесят дві) грн 79 коп.

В частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 35928 грн - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (м. Київ, вул. Андріївська, буд 4, , поштовий індекс 04070).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ