Справа № 357/3205/24
Провадження № 2/357/2235/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року представник ТОВ «Бізнес Позика» звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 467908-КС-001 від 13.06.2023 в розмірі 125 941,72 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 29 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 92 591,72 грн; суми прострочених платежів за комісією - 4 350 грн., а також стягнути судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.06.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 467908-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», шляхом направлення ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 одноразового ідентифікатора UA-0606 та введення його боржником. Згідно з умовами договору, товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 29 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Відповідач в свою чергу зобов`язалась повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши можливість користуватись коштами, однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала та не повернула кошти, тому позивач звернувся до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

04.03.2024 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання (підготовче) 04.04.2024.

25.04.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 , в обґрунтування яких зазначено, що 13.06.2023 вона в соціальній мережі «Фейсбук» натрапила на сторінку, де було розміщено оголошення про роботу. Під час переписки їй повідомили про необхідність надання фото паспорта, картки платника податків та інформації банківської карти, яку вона повинна відкрити для отримання заробітної плати. Цього ж дня телефон відповідача тривалий час було заблоковано та на її ім`я невідомими особами оформлено дев`ять кредитів на загальну суму 95 943,49 грн. 14.06.2023 відповідач звернулась до поліції з заявою про злочин та 15.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 002986 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Вказує, що вона не зверталась до позивача, не створювала особистий електронний кабінет позичальника, на її електронну адресу та номер телефону не надходили ні одноразовий ідентифікатор, ні умови договору. Також відсутні докази про перерахування коштів саме їй на рахунок. 15.07.2023 відповідач звернулась до позивача з заявою про шахрайські дії та просила анулювати неіснуючу заборгованість. Подала клопотання про витребування доказів, заперечення на клопотання позивача про витребування доказів, а також клопотання про зупинення розгляду справи. Просила повністю відмовити у задоволенні позову.

25.04.2024 на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, в обґрунтування яких зазначено, що відповідач намагається ввести суд в оману та використати відкрите кримінальне провадження за участю відповідача як підставу для звільнення її від обов`язків за кредитним договором. Факт наявності кримінального провадження та внесення даних у Єдиний державний реєстр до судових розслідувань свідчить лише про початок розслідування, але ніяк не може підтверджувати те, що відповідач не укладав з позивачем кредитний договір. Вчинений правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Наразі не доведений факт того, що проти позивача було скоєно шахрайство, адже відсутнє рішення суду у кримінальній справі про факт вчинення шахрайства проти відповідача. Позивач наполягає, що ОСОБА_1 , через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету ввійшла до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала заявку на отримання кредиту, де відповідно вказала номер свого поточного (карткового) рахунку. Просить відмовити у задоволенні клопотання про зупинення справи та витребування доказів. Також представник позивача подав клопотання про витребування від АТ "А-Банк" виписки про рух коштів.

08.05.2024 ухвалою суду витребувано: 1) від АТ «А-Банк» письмові докази, які становлять банківську таємницю: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 13.06.2023 по 12.02.2024 включно; письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за 13.06.2023; 2) від ПрАТ «Київстар»: інформацію про місцезнаходження (регіон України - область, район, населений пункт) абонента НОМЕР_4 13.06.2023 року та роздруківку смс-повідомлень даного абонента у цей день; чи відбулося 13.06.2023 блокування/відключення сім-карти за телефонним номером НОМЕР_4 , якщо так, то о котрій годині і що стало підставою для блокування/відключення; у якому відділенні ПрАТ «Київстар» 13.06.2023 було отримано дублікат сім-карти за вказаним номером та ким (із зазначенням ПІБ); 3) від ТОВ «Бізнес позика» для дослідження в судовому засіданні оригінали електронних доказів на носії їх створення (флеш-накопичувач, жорсткий диск тощо): договір № 467908-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 13.06.2023; пропозицію (оферту) укласти договір № 467908-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 13.06.2023; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 467908-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 13.06.2023.

14.05.2024 на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, в обґрунтування яких зазначено, що до позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, в якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору була посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. Кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Також до позовної заяви надана візуальна форма кредитного договору, яка повністю відтворює оригінал електронної форми кредитного договору. Таким чином, примірник електронного кредитного договору, наданий позивачем до суду, є його оригіналом (з огляду на вищезазначені норми законодавства України).

28.05.2024 на адресу суду від ПрАТ «Київстар» надійшли витребувані докази.

30.06.2024 на адресу суду від АТ «А-Банк» надійшли витребувані докази.

20.08.2024 ухвалою суду закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В матеріалах справи містяться клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та її представник у підготовчому судовому засіданні позов не визнали.

24.09.2024 позивач звернулась до суду з клопотанням про проведення судового засідання 24.09.2024 без її участі та в разі прийняття судом рішення просить врахувати письмові судові дебати, в яких просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ТОВ «Бізнес Позика» 13.06.2023 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 467908-КС-001 про надання кредиту.

ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0606, на номер телефону НОМЕР_1 .

13.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика та ОСОБА_1 укладено договір № 467908-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 29 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.14918207 процентів за кожен день користування кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту 75 360 грн., комісія - 4 350 грн.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитом, паспорт споживчого кредиту, графік платежів, анкета клієнта, візуальна форма послідовності дій клієнта, Правила надання споживчих кредитів, інформаційна довідка про успішну транзакцію зарахування коштів, копія паспорта та картки платника податків відповідача, а також відео з варифікацією клієнта.

Згідно з листом ПрАТ «Київстар» № 7295/з від 22.05.2024, відправлень СМС повідомлень номером НОМЕР_1 протягом 13.06.2023 не зафіксовано. Окремим листом надано перелік вхідних СМС від різних установ, в тому числі від позивача. 13.06.2023 здійснення блокування/відключення сім-карти за телефонним номером НОМЕР_4 , а також видача дубліката не здійснювалась.

Згідно з листом АТ «А-Банк» № 20.1.0.0.0/7-20240522/0075 від 27.05.2024 13.06.2023 емітована картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) та надано інформацію про рух коштів (виписку), з якої вбачається, що 13.06.2023 зараховано 7 платежів різними сумами, в тому числі 29 000 грн., та цього ж дня всі кошти переведені на карти іншого банку.

Відповідач ОСОБА_1 надала кредитний звіт з якого вбачається, що 13.06.2023 на неї оформлено 9 кредитних договорів в різних установах, в тому числі в ТОВ "Бізнес Позика". До цього вона користувалась кредитною карткою АТ КБ "ПриватБанк", відкритою 02.06.2011, за якою відсутнє прострочення терміну сплати коштів.

14.06.2023 відповідач звернулась до поліції з заявою про злочин, а саме, що невідома особа скористалась паспортними даними заявника та оформила в багатьох банках та кредитних установах шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електрообчислювальної техніки кредити, чим завдано майнової шкоди.

15.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 002986 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В Першотравневому районному суді м. Чернівців перебуває справа № 725/10886/23, досудове розслідування за постановами заступника Генерального прокурора від 05.12.2023 та 06.12.2023 у кримінальних провадженнях, зареєстрованих на території інших областей, зокрема: №0000097 від 12.09.2023, №0000114 від 23.08.2023, №0002181 від 25.07.2023, №0000426 від 05.07.2023, №0001570 від 04.07.2023, №0000386 від 03.07.2023, №0000841 від 24.06.2023, №0002104 від 20.06.2023, №0000254 від 15.06.2023, №0002986 від 15.06.2023, №0000620 від 14.06.2023, №0000152 від 12.06.2023, №0002011 від 11.06.2023, №0001941 від 06.06.2023, №0000176 від 02.06.2023, №0000172 від 29.05.2023, №0000217 від 25.05.2023, №0000135 від 20.05.2023, №0000311 від 19.05.2023, №0000460 від 19.05.2023, №0000139 від 16.05.2023, №0000053 від 11.05.2023, №0000649 від 09.05.2023, №0000261 від 08.05.2023, №0000691 від 04.05.2023, №0000358 від 03.05.2023, №0000660 від 01.05.2023, №0000515 від 01.05.2023, №0000137 від 26.04.2023, №0000641 від 23.04.2023, №0000134 від 23.04.2023, №0001066 від 18.04.2023, №0000258 від 10.04.2023, №0000966 від 06.04.2023, №0000970 від 29.03.2023, №0000342 від 28.03.2023, №0000429 від 24.03.2023, №0000054 від 08.03.2023 доручено слідчому відділу Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області.

Постановою прокурора, який здійснює нагляд у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, зазначені кримінальні провадження об`єднані в одне провадження під єдиним №0000634 від 21.02.2023.

З описової частини ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.12.2023 у справі № 357/10886/23 вбачається, що "досудовим розслідуванням встановлено, що протягом грудня 2022 року ОСОБА_4 , знаходячись у м. Києві, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, направлену на заволодіння чужим майном, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_8 та іншою невстановленою особою, з якими обумовили план вчинення умисних корисливих злочинів, пов`язаних із шахрайським заволодінням чужого майна.

Відповідно до цього плану, ОСОБА_4, діючи у змові з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, з метою пошуку потерпілих створив у соціальній мережі «Фейсбук» сторінку під назвою « ОСОБА_10 », в якій розмістив оголошення такого змісту: «Потрібна людина для прийняття коштів на картку! Оплата зразу!! Детальніше в месенджер!».

У випадку, якщо потерпілі сприймали вказану інформацію за достовірну та погоджувались на співпрацю, ОСОБА_4 просив зайти в соціальну мережу «Телеграм», де під іменем «ІНФОРМАЦІЯ_3» продовжував переписку, під час якої вказував умови заробітку, які включали отримання доступу до інтернет-банкінгу та банківських карт потерпілих, за що вони отримували грошову винагороду в сумі 500 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 , з метою входу до банківських карт потерпілих, надавав їм вказівку здійснювати переадресацію вхідних дзвінків на його номер телефону. Внаслідок даних дій він отримував персональні дані потерпілих, а також копії їх документів (паспорта громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків), які передавав ОСОБА_8 та іншій невстановленій особі, які, в свою чергу, заповнювали анкети для отримання кредитів у банківських установах. Після цього ОСОБА_4 просив потерпілих здійснити переадресацію вхідних дзвінків на мобільний телефон ОСОБА_8, яка вела подальші розмови з представниками банківських установ та кредитних спілок. Отримуючи кредитні кошти, оформлені на ім`я потерпілих, ОСОБА_4 перераховував їх на електронний гаманець PAYONLINE, з якого замовляв побутову техніку та золоті вироби, які з магазинів отримувала ОСОБА_8 .

Так, у середині грудня 2022 року ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання в с. Коровія Чернівецького району Чернівецької області, у соціальній мережі «Фейсбук» побачила сторінку під ім`ям « ОСОБА_10 », в якій було розміщено оголошення такого змісту: «Потрібна людина для прийняття коштів на картку! Оплата зразу!! Детальніше в месенджер!» У ході переписки з ОСОБА_4 , за його вказівкою ОСОБА_9 перейшла для спілкування в месенджер Телеграм, де продовжила переписку з абонентом під ім`ям « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Під час переписки ОСОБА_4 представився ОСОБА_13 та вказав умови заробітку, в які входило надання доступу до інтернет-банкінгу та банківської карти потерпілої, нащо вона погодилась та 16.12.2022 надала доступ до карткових рахунків: № НОМЕР_5 , що емітований АТ «Акцент-банк» та № НОМЕР_2 , що емітований АТ КБ «Приватбанк». За користування картками, які надала остання, нею було отримано кошти в розмірі 1500 грн трьома переказами по 500 грн кожен.

У подальшому ОСОБА_8 зателефонувала з мобільного телефону НОМЕР_3 потерпілій ОСОБА_9 на мобільний телефон НОМЕР_4 та впевнившись у тому, що остання бажає працювати, отримала від неї копії паспорту громадянки України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, які передала ОСОБА_4 .

Далі, 21.12.2022 ОСОБА_4, через інтернет-сайт, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, відкрив кредит у кредитній спілці «Швидко гроші» на ім`я ОСОБА_9 на загальну суму 7000 (сім тисяч) грн та перерахував кошти на електронний гаманець PAYONLINE. Для оформлення вказаного кредиту ОСОБА_4 попросив потерпілу здійснити переадресацію вхідних дзвінків зі свого мобільного телефону НОМЕР_4 на мобільний телефон НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , яка, в свою чергу, отримавши дзвінок із кредитної спілки «Швидко гроші», підтвердила анкетні дані ОСОБА_9 з метою отримання кредиту. Після отримання кредиту на ім`я потерпілої, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 витратили кошти шляхом придбання товарів у різних магазинах.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, шляхом використання електронно-обчислювальної техніки, заволоділи коштами ОСОБА_9 в сумі 7 000 грн."

Відповідачем до матеріалів справи також надано повідомлення ГУНП в Чернівецькій області про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру від 06.06.2024 ОСОБА_2 про те, що він підозрюється у зловживання чужим майном шляхом обману, зловживання довірою і незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненому повторно, за попередньою групою осіб, у великих розмірах (ч. 3 ст. 190 КК України); постанова ГУНП в Чернівецькій області від 14.06.2024 про визнання потерпілим ОСОБА_3 , який є представником потерпілого, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»; повідомлення ГУНП в Чернівецькій області від 25.06.2024 потерпілій ОСОБА_1 ; копія ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.07.2024 у справі № 725/6090/24 про призначення підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню, зареєстрованому в №0000634 від 21.02.2023.

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наявні по справі правовідносини виникли у зв`язку з укладенням позивачем договору 13.06.2023 з відповідачем, при цьому остання категорично заперечує факт такого укладення договору саме з нею.

Представник відповідача зазначає, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не отримала кредитні кошти. Остання порушила обов`язок їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови кредитного договору.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунок у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

На підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 20.02.2024 про успішну транзакцію з переказу грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 29 000 грн.

Разом з цим, позивачем до позовної заяви не надано доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Бізнес Позика» та ТОВ «Платежі онлайн».

Згідно зі ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Крім того, випискою з банківського рахунку відповідача за 13.06.2023 підтверджується зарахування на картку № НОМЕР_2 суми, зокрема в розмірі 29 000 грн., однак ідентифікувати платника коштів за вказаною випискою немає можливості.

Крім того, суд зважає на наявність кримінального провадження за фактом масового шахрайства, спрямованого на заволодіння коштів, в тому числі відповідача, в якому обидві сторони у цій справі визнані потерпілими.

Суд зазначає, що сама по собі відсутність вироку у кримінальному провадженні за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням картки відповідача не є підставою для задоволення позову позивача як позичальника про стягнення спірної суми коштів, оскільки в межах розгляду даної цивільної справи судом не встановлено та позивачем не доведено, що під час укладення кредитного договору відповідач дійсно була учасника цього правочину, ознайомилась з умовами договору та погодилась з ними, отримала кредитні кошти на визначених договором умовах і зобов`язалась їх повернути.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні підписано лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.10.2024.

Суддя А. Ю. Цуранов