н/п 2/490/2130/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м.Миколаєва

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі - Ребрина Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 754 кв.м. по АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 після смерті якої залишилось спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1238 від 03.02.1995 року, який було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Позивач вказує, шо є єдиним спадкоємцем за заповітом та отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 . Проте, під час оформлення спадщини з`ясувалось, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 в той час як договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку не містить посилання на земельну ділянку. У зв`язку з цим приватним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Посилаючись на норми статті 120 ЗК України позивач просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку.

Представник позивача надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Миколаївської міської ради надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, а рішення прийняти за наявними матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений судом.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1238 від 03.02.1995 року згідно якого ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно п. 2 вказаного Договору вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 754 кв.м.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2018 року згідно якого визнано дійсним договір № 1238 купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судом досліджено свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.10.2003 року згідно якого ОСОБА_1 отримала у спадок після смерті ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав від 04.10.2023 року згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Розмір частки - 1.

Судом досліджено лист виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 19.09.2023 року згідно якого повідомлено, що рішенням виконкому Матвіївської селищної ради від 24.06.1994 року № 170 надано ОСОБА_2 у власність зеемльну ділянку площею 754 кв.м. для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Державний акт № 0987 зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю № 987 від 14.07.1994 року.

Судом досліджено державний акт на право приватної власності на землю № 987 від 14.07.1994 року згідно якого земельна ділянка площею 0,0754 га по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Судом досліджено постанову приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Швейнової Н.С. від 04.10.2023 року згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було надано документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку то до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті, яка вказує, що предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).

Верховний суд у постанові від 20 січня 2021 року по справі № 318/1274/18 зазначив, що при відсутності окремої угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Таким чином земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особи, які набули право власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Отже, судом встановлено, що позивач є єдиним власником житлового будинку (розмір його частки у праві власності на будинок складає - 1, тобто цілий об`єкт), попередньому власнику земельна ділянка належала на праві власності, то вбачається, що земельна ділянка переходить на тих же умовах до позивача, тобто на праві власності. А за такого, враховуючи положення ч. 1ст. 120 Земельного кодексу Ураїни за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку площею 754 кв.м., по АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями4,19,141,158,263-265,280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку площею 754 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя