З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.05.2024 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Хитрука В.М.
за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позов обґрунтований наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09.10.2023. В шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 21.12.2021 року сторони спільно не проживають. За рішенням суду від 05.04.2022 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Діти постійно проживають з батьком та повністю перебувають на його утриманні. Відповідач тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не їх не підтримує. Місце проживання ОСОБА_2 не відоме.
Позивач ОСОБА_1 просива суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні.
Представник Служби у справах дітей Барської міської ради Людмила Кушнір у судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив, що постійно проживає з батьком та бажає з ним проживати. Мати ОСОБА_2 жодного разу до нього не телефонувала, не цікавилася здоров`ям, успіхами у навчанні. Місце її проживання не відоме.
Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання 06.03.2024, 21.03.2024, 01.04.2024, 01.05.2024 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, відзиву на позовну заяву не надіслала, у зв`язку з чим, зі згоди позивача, та на підставі ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів.
Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09.10.2023. В шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 21.12.2021 року сторони спільно не проживають. За рішенням суду від 05.04.2022 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Діти постійно проживають з батьком та повністю перебувають на його утриманні.
ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Батьком дитини є ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Дитина з часу свого народження та по даний час проживає з матір`ю ОСОБА_5 та повністю перебуває на її утриманні.
Відповідач ОСОБА_2 тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не провідує дитину, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину.
Позивач самостійно утримує дитину, купує дитині одяг, взуття, інші необхідні речі, займається її вихованням. За час навчання дитини відповідач жодного разу не відвідала школу, де навчалася дитина, не цікавилася її навчанням та вихованням.
Згідно довідки Копайгородської селищної ради № 515 від 21.12.2023 діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дітей ОСОБА_2 з 21.12.2021 з дітьми не спілкується, їх здоров`ям та вихованням не цікавиться. Місце перебування матері не відоме.
Відповідно до висновку № 23 від 13.03.2024 Служба у справах дітей Копайгородської селищної ради року, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним позбавити його матір ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітньої дитини.
За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України суд, -
Позов задовольнити повністю.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. судового збору.
Роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складно 09.05.2024.
Суддя: