Справа № 276/1777/24
Провадження по справі №2/276/620/24
15 жовтня 2024 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді: Бобра Д.О.
за участю секретаря судового засідання: Свиридок А.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-
Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 13.09.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, перебуваючи в якому у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що тривалий час між нею та відповідачем були непорозуміння і суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків, відносини між ними зіпсовані, існують розбіжності в інтересах та поглядах на життя, вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Вказує, що сім`я існує формально, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. При цьому відповідач самоусунувся від виховання та не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на їх утримання, згоди щодо матеріального утримання дітей не досягнуто. Зазначає, що діти перебувають на її утриманні, проте самостійно забезпечити потреби дітей вона не має змоги та вважає, що відповідач працездатного віку, інших утриманців не має, а тому має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісяця на кожну дитину.
Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісяця на кожну дитину з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до закону, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 1211,20 грн.
Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07.08.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.
Позивач у судове засідання не прибула, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто 18.09.2024 року, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подавав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав.
Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.
Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13 вересня 2013 року виконавчим комітетом Добринської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Із копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 слідує, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 12-13).
Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через непорозуміння та суперечки, спільне проживання неможливе, на примирення не згодні, шлюбні стосунки припинено. Відповідач своєчасної та належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти проживають з позивачем, матеріальне становище матері є недостатнім для належного рівня життя дітей.
Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу.
Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку щодо утримання дітей визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.
Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Виходячи з завдань цивільного судочинства, в забезпеченні інтересів дитини, які полягають, крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд при визначенні розміру аліментів виходить з суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини, беручи до уваги, щовідповідач є особою працездатного віку, непрацездатні особи на його утриманні не перебувають, зважаючи на те, що відповідач не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження свого матеріального стану, копію позовної заяви з додатками отримав, відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позовних вимог,керуючись принципом доцільності, справедливості та розумності, суд вважає можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання дітей, а також не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
При цьому суд враховує, що згідно ст. 192 СК України позивач та відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду із заявою про зменшення або збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, підтверджених належними доказами.
Що стосується позовних вимог в частині індексації аліментів, то суд зазначає, що у відповідності до приписів ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
Індексація розміру аліментів покладається в обов`язок виконавця та не потребує самостійного уточнення за рішенням суду. Відтак, у цій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.
Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1211 грн. 20 коп.
На підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст.56, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 13 вересня 2013 року виконавчим комітетом Добринської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №3, між громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2024 року, до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2024 року, до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Головуючий суддя: Д.О. Бобер