Справа № 490/5552/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, третя особа - Товарна біржа «Південна товарна біржа»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, третьої особипро визнання дійсним договору №2216 від 27.07.1995 року купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований 27.07.1995 року на ТБ «Південна товарна біржа» та в ММБТІ 27.07.1995 р. за №18663, укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Справа отримана суддею 19.06.2023 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання, витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» копію Договору купівлі-продажу, засвідченогоПівденною товарною біржею за р.№ 1626 від 27.04.1995 р., зареєстрованого МБТІ за №18663 від 04.05.1995 р., а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

09.08.2023 року, на виконання вимог ухвали від 20.06.2023 року, від КП «ММБТІ» надійшла витребувана судом копія Договору купівлі-продажу, засвідченого Південною товарною біржею за р.№ 1626 від 27.04.1995 р., зареєстрованого МБТІ за №18663 від 04.05.1995 р.

Ухвалою суду від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року, відкладено судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Димова Олександра Сергійовича копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.10.2023 року від приватного нотаріуса Димова О.С., на виконання ухвали суду від 02.10.2023 року, надійшла копія спадкової справи №19/2013.

Ухвалою суду від 28.11.2023 року відкладено судовий розгляд, витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» копію «Свідоцтво про право власності на житло» від 14.05.1995 р., зареєстрованого МБТІ за №18663 від 18.05.1995 р., а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала, на підставівищевказаногосвідоцтва ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

21.12.2023 року, на виконання вимогу хвали від 28.11.2023 року, від КП «ММБТІ» надійшло витребуване судом свідоцтво про право власності.

Ухвалою суду від 01.02.2024 року, судове засідання відкладено, витребувано у Державного нотаріального архіву Миколаївської області довіреність на ім`я ОСОБА_6 , яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398 від імені ОСОБА_2 .

20.02.2024 року, на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2024 року, Державним нотаріальним архівом Миколаївської області надано відповідь, згідно якої відповідно до номенклатури справ Першої миколаївської державної нотаріальної контори на 1995 рік, строк зберігання нотаріально посвідчених довіреностей становив 3 роки, а отже, такі документи на зберігання до Державного нотаріального архіву Миколаївської області не передавались.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року відкладено судове засідання, витребувано: у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» довіреність на ім`я ОСОБА_6 , яка діяла від імені ОСОБА_2 при реєстрації квартири АДРЕСА_1 ; у Товарної біржі «Південна товарна біржа» копію довіреності на ім`я ОСОБА_6 , яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398 та виданої від імені ОСОБА_2 при укладенні Договору купівлі-продажу №2216 від 27.07.1995 року. В порядку ст. 12 ЦПК України, запропоновано ОСОБА_1 надати копію довіреності, виданої від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_6 , яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398.

Позивач до судового засідання не з`явилася, від її представника адвоката Михайлова Г.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції то захист драв людини і основоположних, свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (Постанова ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

За того, керуючись вищевказаним, суд вважає, що слідроз`яснити позивачці в порядку ст. 12 ЦПК України про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій щодо надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Згідно ч. 9 ст. 223 ЦПК України, про відкладення розгляду справи постановляється ухвала

Керуючись ст.12,81,84, 223 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Роз`яснити ОСОБА_1 право на надання доказів для підтвердження позовних вимог, в тому числі, копію довіреності, виданої від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_6 , яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398, та попередити про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій щодо надання доказів в світі вимог ст. 12 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що в разі неподання доказів, позов буде розглянутий на підставі наявних матеріалів у справі.

З урахуванням надмірного навантаження відкласти судовий розгляд справи на 16.09.2024 року на 10.00 год.

Ухвала оскаржується в порядку, передбаченому ст.ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова