Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6496/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2024 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Виноградівська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.

Вимоги заяви мотивовоно тим, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник уклав шлюб 28.04.2001 року.

В даному шлюбі народилося двоє дітей- донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.03.2024 року по справі за № 299/1370/24 шлюб укладений між заявником та ОСОБА_2 розірвано.

Визначено місце проживання дітей- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_2 , разом з їх батьком- заявником ОСОБА_1 .

Мати дітей ОСОБА_2 самоусунулася від виховання та утримання дітей, їх життям не цікавиться, зв`язків з ними не не підтримує. Заявник являється єдиним піклувальником неповнолітніх дітей, здійснює за ними постійний догляд, якого вони потребують,оскільки є неповнолітніми, самостійно здійснює їх утримання та виховання. Фактично заявник ОСОБА_1 є одиноким батьком, що самостійно виховує дітей.

Встановлення даного факту необхідно для можливості офіційного підтвердження такого догляду у державних органах.

Заявник ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та про те, що вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просить суд такі задоволити.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання вимог заяви.

Зацікавлена особа-представник Виноградівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає ухвалити рішення про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник уклав шлюб 28.04.2001 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Олешницької сільської ради за актовим записом № 10.

В даному шлюбі народилося двоє дітей- донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.03.2024 року по справі за № 299/1370/24 шлюб укладений між заявником та ОСОБА_2 розірвано. Визначено місце проживання дітей- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_2 , разом з їх батьком- заявником ОСОБА_1 .

Мати дітей ОСОБА_2 самоусунулася від виховання та утримання дітей. їх життям не цікавиться, зв`язків з ними не не підтримує. Заявник являється єдиним піклувальником неповнолітніх дітей, здійснює за ними постійний догляд, якого вони потребують,оскільки є неповнолітніми, самостійно здійснює їх утримання та виховання. Фактично заявник ОСОБА_1 є одиноким батьком, що самостійно виховує дітей.

Через військову агресію Російської Федерації на території України, для здійснення заходів щодо лікування дітей, оздоровлення, безперешкодного переміщення з дітьми по країні та за її межі, можливу зміну місця мешкання та розвитку в безпечних умовах, а також щодо переміщення дітей без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом з ними, заявнику необхідно встановити факт проживання дітей разом з ним та знаходження дітей на його утриманні.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає І право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод мадян на підставі Конституції У країни гарантується.

До правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального ексу України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.І ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, рнутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних пересів.Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона» повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується 2 всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного .дочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності ридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення ею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються зержавою.

Відповідно до ч.І ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і фомадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є Забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктом 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для заявника юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування малолітніх дітей на особистому вихованні і утриманні заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів його дітей та прав заявника як батька, у тому числі, вільного переміщення заявника, тощо. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не вв`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

З огляду на встановлене суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення і такі підстави встановлені в судовому засіданні.

Керуючись вимогами ст.ст. 12, 81, 89, 247,263, 265, 268, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заявлені вимоги -задоволити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканець АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_3 ), самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного Рішення складено 23.10.2024 року.

Головуючий А. А. Надопта