Справа № 638/1802/24
Провадження № 2/638/3015/24

20 травня 2024 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади, треті особи: приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -
ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади, треті особи: приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, ОСОБА_2 , в якому просить визнати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці після набрання рішенням суду законної сили.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла її мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 листопада 2021 року, актовий запис №1384.
Після її смерті відкрилась спадщина на все майно належне ОСОБА_3 , в тому числі на житловий будинок з прилеглими господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 позивачки є рідна сестра- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке не претендує на спадок, після смерті матері.
Строк на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 був до травня 2022 року.
24 лютого 2022 року російські війська вторглись в Україну та окупувати частину Харківської області. Зокрема м. Ізюм та Ізюмський район було захоплено російськими військами 08 березня 2022 року, розпочавши військову окупацію міста.
За час окупації в місті не працювало жодне державне підприємство України, зокрема відділ ДРАЦС, не було жодного приватного або державного нотаріуса, також не було мобільного або інтернет зв`язку.
Матір`ю позивача ще за життя було складено заповіт на ім`я позивача, на будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
У грудні 2023 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з прилеглими госопдарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через пропуск строку для прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована за іншою адресою, ніж була зареєстрована мати- ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови №15 приватного нотаріуса Чистова С.Ю. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.12.2023 року, спадкова справа не заводилась.
Померла ОСОБА_3 1949 року народження, перед смертю була похилого віку та мала супутні хвороби, потребувала постійного догляду та піклування, останні декілька років та момент смерті фактично проживала разом з позивачем. Вели сумісне господарство та позивачка здійснювала за нею догляд по день її смерті, про що свідчить довідка Старости Малокомишуватського старостинського округу Ю.Третьякова.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2024 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.
В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце повідомлялась. В позовній заяві зазначила із постійною зайнятістю, важким матеріальним становищем та значною територіальною відстанню не зможе прибути у судове засідання та просила розгляд справи проводити за її відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце повідомлений належним чином.
Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович надав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , 26.02.1949 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) померла 19 листопада 2021, про що 22 листопада 2021 року складено актовий запис №1384.
Факт родинних відносин із спадкодавцем підтверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 13.09.1977 року, згідно якого ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та копією свідоцтва про шлюб.
Згідно копії заповіту від 04 листопада 2019 року посвідченого ОСОБА_5 , секретарем Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області, який зареєстровано в реєстрі № 10, ОСОБА_3 заповіла житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, розташоване в АДРЕСА_1 дочці ОСОБА_1 .
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалась.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до статей 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1269, частина перша статті 1270 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Зважаючи на наведене, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова Сергія Юрійовича з приводу прийняття спадщини, приватний нотаріус постановою №15 від 28.12.2023 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253, ч. 3, 5 ст. 254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Враховуючи, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестимісячний строк на подачу позивачем заяви про прийняття спадщини почав свій перебіг 22 листопада 2021 року (з моменту складання свідоцтва про смерть) та закінчився 22 травня 2022 року.
Позивач зазначає, що нею пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини через введення воєнного стану в Україні та окупацію міста Ізюм, в якому за час окупації не працювало жодне державне підприємство, відділи ДРАЦС, приватні та державні нотаріуси. Також відсутній був мобільний та інтернет зв`язок. Крім того також зазначає, що на момент смерті фактично проживала із спадкодавцем, здійснювала за нею догляд та вважала, що фактично прийняла спадщину.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Дослідивши надані позивачем документи, суд вважає, що посилання про те, що позивач до 28 грудня 2023 року був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до п.2.1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції на час відкриття спадщини, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.
Крім того, 11 березня 2022 року до зазначеного вище Порядку було внесено зміни, зокрема п.2.1 глави 10 розділу 2 доповнено абзацем наступного змісту: в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Вказана норма діяла до 30 вересня 2023 року.
Натомість як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 не скористалась своїм правом для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .
При цьому, зазначені стороною позивача обставини беззаперечно не свідчать про те, що позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, і що такі причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що позивач не мав фізичної можливості подати у встановлений законом строк заяву нотаріусу у розумінні положень статті 1272 ЦК України.
Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звертає увагу на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
З позовної заяви встановлено, що позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у грудні 2023 року. Тобто таке звернення відбулось більш ніж два з половиною роки після закінчення шестимісячного строку визначеного законом 22 травня 2022 року.
В свою чергу, позивач у позовній заяві не наводить жодних причин, які завадили їй звернутись з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 після деокупації міста Ізюм, яке відбулось у вересні 2022 року.
Враховуючи викладені обставини та наведені вище норми права, зокрема те, що поважними є причини пропуску строку для прийняття спадщини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, суд приходить до висновку, що наявність обставин, зазначених позивачем, не були тією підставою, яку судом можна було б визнати такою, яка об`єктивно перешкоджала звернутись йому до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі за його недоведеністю.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3-5, 11-13,76-81, 83, 89, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади, треті особи: приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.
Судовий збір залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Ізюмська міська об`єднана територіальна громада (адреса: м. Ізюм, площа Центральна 1).

Третя особа: Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович (адреса: Харківська область, м. Ізюм, вул. Паромна 4/2).

Третя особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2024 року.

Суддя Л.М. Рибальченко