Справа № 761/3616/22
Провадження № 6/761/856/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

за участю секретаря: Яцишина А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої заявник просив суд, визнати виконавчий лист, виданий 07 лютого 2013 року Шевченківським районним судом міста Києва, на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 вересня 2010 року по справі №2-10840/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість 1996961,39 грн., та судові витрати у сумі 1820,00 грн., боржником у якому зазначено ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви обґрунтуванні тим, що 01 вересня 2010 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва по справі №2-10840/10 позовні вимоги ВАТ «КБ «Надра» було задоволено: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість 1996961,39 грн., та судові витрати у сумі 1820,00 грн. 07.02.2013 Шевченківським районним судом міста Києва було видане о виконавчі листи по справі №2-10840/10 в тому числі і на примусове виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості 1 996 961,39 грн. та судових витрат у сумі 1820,00 грн. з ОСОБА_1 .

Заявник зазначає, що виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 07.02.2013 по справі №2-10840/10 на примусове виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості 1996961,39 ту судових витрат у сумі 1820,00 грн. з ОСОБА_1 , неодноразово пред`являвся для примусового виконання до органів державної виконавчої служби. В останнє постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесено 14 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Манзенюком Р.М. повернуто стягувачу виконавчий лист №2-10840/10, виданий 07.02.2013 Шевченківським районним судом міста Києва.

У заяві вказано, що після повернення згідно постановою від 14.12.2016 виконавчий лист №2-10840/10, виданий 07.02.2013 Шевченківським районним судом м. Києва, ПАТ «КБ «Надра» до виконання не пред`являвся. Наразі відсутні будь-які виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-10840/10, виданого 07 лютого 2013 Шевченківського районного судом м. Києва. Ухвалу суду про відстрочку або розстрочку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.09.2010 по справі №2-10840/10 не виносились.

Заявник вважає, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-10840/10, виданого 07 лютого 2013 року Шевченківським районним судом міста Києва, сплинув 15 грудня 2019 року, проте стягувач - ПАТ «КБ «Надра», до вказаної дати не пред`явив до примусового виконання виконавчий лист №2-10840/10 від 07 лютого 2013 року. Враховуючи, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-10840/10, виданого 07.02.2013 пропущено та відсутні ухвали суду про поновлення пред`явлення такого виконавчого листа до виконання, вважає за необхідне просити суд визнати виконавчий лист №2-10840/10, виданий 07.02.2013 таким, що не підлягають виконанню.

Заявник зазначаючи вимоги ст. 432 ЦПК України просить суд заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2024 року прийнято до розгляду заяву та призначено заяву до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Главацького Ю.А. про відкладення судового засідання на іншу дату.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

На підставі зазначеного та враховуючи скорочені строки розгляду заяви, регламентовані ст. 432 України, а також те, що заявник та заінтересовані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає судовому розгляду, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду від м. Києва від 01 вересня 2010 року у справі 2-10840/10 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість 1 996 961 грн., та судові витрати у сумі 1 820,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2011 року рішення Шевченківського районного суду від м. Києва від 01 вересня 2010 року було залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи представник ВАТ КБ «НАДРА» отримав виконавчі листи по вказаній справі 25.02.2013 року (Т. 1 а.с. 149).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» Довіра та Гарантія», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому документі - задоволено у повному обсязі. Замінено сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», , місцезнаходження: 49112, м. Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, у виконавчому листі по цивільній справі №2-10840/10, який винесено на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва.

Як вбачається із вказаної ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2023 року 09.01.2023 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія» надійшла вимога державного виконавця Чорноморського ВДВС щодо надання ухвали про заміну стягувача у виконавчому провадженні №51962662 відкритого на підставі виконавчого листа №2-10840/10 виданого 07.02.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 (поручитель) заборгованості за кредитним договором № 05/08/2007/840-К/806.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

В обґрунтування підстав для визнання виконавчого листа по справі №2-10840/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість 1996961,39 грн., та судові витрати у сумі 1820,00 грн., боржником у якому зазначено ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню у заяві вказано, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-10840/10, виданого 07 лютого 2013 року Шевченківським районним судом міста Києва, сплинув 15 грудня 2019 року, проте стягувач - ПАТ «КБ «Надра», до вказаної дати не пред`явив до примусового виконання виконавчий лист №2-10840/10 від 07 лютого 2013 року. Враховуючи, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-10840/10, виданого 07.02.2013 пропущено та відсутні ухвали суду про поновлення пред`явлення такого виконавчого листа до виконання

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесено 14 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Манзенюком Р.М. повернуто стягувачу виконавчий лист №2-10840/10, виданий 07.02.2013 Шевченківським районним судом міста Києва де боржником зазначено ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо (правовий висновок Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20 (провадження № 61-10482ав21).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

Словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

При цьому, 14 грудня 2016 року постановою про повернення виконавчого документу стягувачу старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Манзенюком Р.М. ВП № 50599649 виконавчий лист №2-10810/10, виданий 07.02.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва, повернутий стягувачу на підставі п.5. ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тобтоу результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи. В даній постанові визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений у порядку та строки визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Однією з підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення зобов`язання за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість матеріали справи не містять відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, а саме: про виконання рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.09.2010 по справі №2-10840/10 про стягнення солідарно ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість 1 996 961 грн., та судові витрати у сумі 1 820,00 грн.

Окрім того, матеріали заяви не містять відомостей щодо перебування виконавчого листа, виданого 07 лютого 2013 року Шевченківським районним судом міста Києва, на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 вересня 2010 року по справі №2-10840/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість 1996961,39 грн., та судові витрати у сумі 1820,00 грн., боржником у якому зазначено ОСОБА_1 станом на день подання заяви на примусовому виконанні.

За вказаних таких обставин, суд приходить до висновку, що заявник не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України. Оспорюваний виконавчий лист не був виданий помилково, а з матеріалів справи не вбачається, що боржником були виконані зобов`язання зі сплати суми заборгованості стягувачу у строк до дати видачі виконавчого листа, тому правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» чинних станом на день винесення постанови про повернення виконавчого листа 14 грудня 2016 року повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, як уже зазначалось судом, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2023 замінено сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», , місцезнаходження: 49112, м. Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, у виконавчому листі по цивільній справі №2-10840/10, який винесено на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва, який може скористатись правом на пред`явлення вказаного виконавчого листа до примусового виконання.

В свою чергу, безпідставне визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, призведе до ненадходження до бюджету суми виконавчого збору у розмірі 10% від стягуваної суми, за наявності на те відповідних підстав згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як уже встановлено судом, що оспорюваний виконавчий лист не був виданий помилково, а з матеріалів справи не вбачається, що боржником були виконані зобов`язання зі сплати суми заборгованості стягувачу у строк до дати видачі виконавчого листа, тому правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Сам факт перебування виконавчого документа на примусовому виконанні, в певний період, вже свідчить про те, що боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, оскільки добровільним виконанням рішення суду є його виконання до моменту відкриття виконавчого провадження. Часові межі добровільного виконання - це період з набрання законної сили рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження. Адже сама природа виконавчого провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судового рішення.

Законодавцем не визначено правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, при відсутності відкритого виконавчого провадження, і за умови втрати оригіналу виконавчого листа, що повністю виключає задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1,2 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки судом не встановлено, що виконавчий документи був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, підстав, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 76-78, 81, 173, 352-355, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26.09.2024 року.

Суддя: