Провадження № 2/524/4788/24
УХВАЛА

21 жовтня 2024 року місто Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мельник Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частко у спільній сумісній власності на житло,

УСТАНОВИЛА:

17.10.2024 до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на житло.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у порядку встановленому ЦПК України у випадку необхідності захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України).

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено ч. 2 ст. 16 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У прохальній частині позивач просить припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , виділивши частки кожного із співвласників, які становлять по 1/2 частки цієї квартири.

Разом з тим, пунктами 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, а саме: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Позов повинен містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів на які він посилається та які підтверджують вказані ним обставини.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), яке виникає з підстав, не заборонених законом (ст. 355 ЦК України).

Статтями 368-372 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом , при цьому вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України (якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки виключно за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню).

Майно, що є у спільній сумісній власності також може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом, при цьому вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Ст. 16 ЦПК України визначено основні положення досудового врегулювання спору, відповідно до якого сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

З урахуванням зазначеного, із заявлених позовних вимог не зрозуміло про наявність спору між сторонами, у тому числі і щодо рівності часток у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру, не зрозуміло з чого слідує наявність предмета спору та його обґрунтування.

Не вжито заходи досудового врегулювання спору у разі його наявності.

В матеріалах справи відсутні докази про наявність домовленості або спору між сторонами щодо розпорядження майном, що є у їх спільній сумісній власності, відсутні відомості про вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном за згодою однієї сторони або без згоди, яка підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Не наведено підстав, установлених законом, з посиланням на докази, які унеможливлюють співвласникам право на виділ у натурі частки із майна, що є їх спільною сумісною власністю.

Не надано інформацію та докази на її підтвердження, що виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, а також, що співвласник, який бажає виділу, хоче отримати грошову або іншу матеріальну компенсацію згідно із законом від іншого співвласника, який заперечує проти такої компенсації.

Не надано інформації з посиланням на відповідні докази щодо неможливості укладення письмового нотаріально посвідченого договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна або про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності.

Не повідомлено суд з посиланням на докази, що частка одного із співвласників, на яких він наполягає, яка може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення, зазначених у ній недоліків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених ст.ст. 175, 177 ЦПК Укаїни постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із наданням позивачу строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 364, 368-372 ЦК України, ст. ст. 4, 174, 175, 177, 185, 260, 261, 323 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частко у спільній сумісній власності на житло.

Запропонувати позивачу ОСОБА_1 усунути недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху у спосіб та строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що у разі не усунення ним недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включена до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.П.Мельник