ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 629/3573/23

провадження № 22-ц/818/2357/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом- ОСОБА_2

третя особа- приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявська Олеся Олександрівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харків апеляційну скаргу пеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2024 року ухвалене у складі судді Цендри Н.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання (догляду) від 21.09.2018 укладеного між нею та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначала, що 21.09.2018 між нею та ОСОБА_2 був укладений договір відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає у власність відповідачу квартиру АДРЕСА_1 , а остання зобов`язується надавати позивачці догляд (опікування), який включає в себе: забезпечення Відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); надання побутових послуги (прання білизни - один раз на тиждень, наведення порядку та прибирання у відчужуваній квартирі - не рідше одного разу на тиждень, поточний ремонт квартири, приготування їжі, ремонт побутової техніки тощо). До обов`язків Набувача також входить виконання додаткових доручень Відчужувача, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом. Зазначений догляд оцінюється сторонами у розмірі не нижче однієї мінімальної пенсії на місяць ( надалі Договір).

Після підписання договору ОСОБА_1 догляд отримувала приблизно два місяці, а потім зверталася до відповідача за допомогою у прибиранні житла, або з проханням принести їй продукти харчування та ліки, прати одяг та білизну, однак допомоги не отримувала. ОСОБА_2 їй відмовляла, посилаючись на те, що дуже зайнята. Тобто відповідач не виконувала і не виконує її особисті немайнові розпорядження. Відповідач взагалі останнім часом не з`являлася та відповідно не надавала їй посильну допомогу. За нею доглядають сторонні особи, які надають всіляку допомогу з придбання ліків, продуктів харчування, прибирання в квартирі, тощо. Розірвати Договір в добровільному порядку відповідач відмовляється. Отже, вважає, що відповідач, свідомо нехтувала своїми обов`язками та не виконувала умови договору від 21.09.2018. Фактично догляд здійснювався соціальним працівником Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Лозівської міської ради з 27.07.2021 і по теперішній час.

05 вересня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розірвання Договору. В обґрунтування якого зазначила, що її батько ОСОБА_4 , приблизно з початку 2014 року перебував в стосунках з відповідачкою, вони часто відвідували один одного, тож відповідач була частим гостем в їхній родині, в результаті чого вже в 2018 році ОСОБА_1 запропонувала укласти спірний договір. Так, з моменту укладення Договору і до червня 2023 року останню все влаштовувало, жодних скарг та нарікань, щодо виконання нею договору не надходило. ОСОБА_1 проводила багато часу у неї вдома та була присутньою на сімейних святах. Після припинення стосунків з її батьком відповідачка повідомила, що вона помститься її родині та їй особисто, результатом чого стало пред`явлення позову про розірвання договору з надуманих підстав. Так, у своєму позові ОСОБА_1 визнає факт виконання ОСОБА_2 умов договору, але свідомо значно скорочує строк впродовж якого вона виконувала договір, а саме договір виконувався до середини 2023 року. Потім ОСОБА_1 почала перешкоджати в його виконанні шляхом не допуску до квартири де вона проживає, та перестала брати трубку підчас її дзвінків. Стосовно факту не надання допомоги в лікуванні та догляді за відповідачем то ця обставина, спростовується квитанціями на придбання ліків на загальну суму 4961.69 грн, та показаннями свідків. ОСОБА_2 з родиною проживає в приватному секторі та займається тваринництвом та рослинництвом, тож основне забезпечення відповідачки продуктами харчування здійснювалось за рахунок власного городу та продуктів тваринництва вирощених нею особисто, незначні покупки підтвердити документально є неможливим через відсутність чеків. Тому позивач за зустрічним позовом просила врахувати факт витрати нею великих емоційних, фізичних та моральних зусиль пов`язаних з тривалим виконанням нею умов договору, котрі важко оцінити в грошовому вимірі та розірвати договір на підставі абзацу 2, п.17 договору довічного утримання а саме: « У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання Набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за Набувачем право власності на частину майна з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов?язки за договором».

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2024 року у задоволенні первісної позовної заяви відмовлено. Зустрічну позовну заяву задоволено. Розірвано договір довічного утримання (догляду) укладений 21.09.2018 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області 21.09.2018, зареєстрований в реєстрі за №1009. Залишено за ОСОБА_2 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення обґрунтовано тим, що позивач за первісним позовом не надала належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, в той час як підстави, зазначені позивачкою за зустрічним позовом щодо неможливості виконання договору довічного утримання знайшли своє підтвердження та є істотною зміною обставин, які ОСОБА_2 при укладенні договору не могла передбачити.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом та відмовити в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Позивач повідомила суду, що протягом дії договору всі його пункти та умови Відповідачем виконувалися лише до 2021 року. Потім ОСОБА_2 посилаючись на зайнятість стала з`являтись все рідше і рідше. Речі та продукти які були необхідні позивачці вона не купляла, приносила тільки те, що сама бажала. Всі комунальні послуги за квартиру сплачувала ОСОБА_1 , окрім лише двох платежів, ще до того самих найдешевших, які сплатила ОСОБА_2 . В зв?язку з неналежним наданням позивачу допомоги з боку відповідача, вона була вимушена була звернутися до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Лозівської міської ради за допомогою. Крім цього з харчуванням, і з ліками та наданням медичної допомоги , їй допомагали небайдужі сусіди. Судом зазначене не взято до уваги та не враховано, що фактично відповідач з 2022 року перестала надавати належну позивачці допомогу, та взагалі самоусунулася від виконання обов?язків за договором повністю з квітня 2023 року. Жодної квитанції чи чеку на придбання продуктів, речей або ліків відповідачем на надано. Свідки, що були допитані в судовому засіданні з боку відповідача надали суду пояснення з обставин, що мали місце до 2021 року, але жоден з них не вказав про обставини з 2022 року. Крім цього не може вважатися належним виконанням умов договору з прання одягу - придбанням старої пральної машини, а з прибирання - придбанням пилососу. Більш того, позивач відшкодовувала всі затрати за всі ремонтні роботи, що були проведені відповідачем та його родиною. Тому зазначене також не може вважатися належним виконанням умов договору. Більш того, судом не взято до уваги майже повне невиконання умов договору щодо її забезпечення харчуванням, медикаментами та лікарськими засобами. В іншому апелянт посилався на доводи зазначені в позовній заяві.

04.07.2024 від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін. Посилалась на те, що судом повно та всебічно досліджені обставини у справі та ухвалене законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги викладених судом висновків не спростовують.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 21 вересня 2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Лозівського нотаріального округу Харківської області Курявською О.О., зареєстрований в реєстрі №1009 ( надалі Договір а.с.8-11).

У зв`язку з посвідченням Договору , приватним нотаріусом Лозівського нотаріального округу Харківської області Курявською О.О., накладено заборону на відчуження майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до його припинення або розірвання (а.с.8-11).

Відповідно до п.1 Договору Відчужувач передала у власність Набувачеві, а Набувач прийняла від Відчужувача у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , взамін чого Набувач зобов`язується забезпечувати Відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених цим Договором.

Згідно п.4 Договору ОСОБА_2 зобов`язалася надавати ОСОБА_1 догляд (опікування), який включає в себе: забезпечення Відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); надання побутових послуги (прання білизни - один раз на тиждень, наведення порядку та прибирання у відчужуваній квартирі - не рідше одного разу на тиждень, поточний ремонт квартири, приготування їжі, ремонт побутової техніки тощо). До обов`язків Набувача також входить виконання додаткових доручень Відчужувача, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом. Зазначений догляд оцінюється сторонами у розмірі не нижче однієї мінімальної пенсії на місяць.

Відповідно до довідки територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Лозівської міської ради, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в терцентрі ЛМР з 27.01.2021 року по теперішній час та отримує соціальні послуги «Догляду вдома» та «Натуральної допомоги». (а.с.13).

За довідкою про неотримання допомоги Управління праці та соціального захисту населення №279 від 01.06.2023, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради та жодних видів допомоги не отримує.(а.с.14).

В судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані свідки. Так, свідок ОСОБА_5 , яка є дружиною племінника ОСОБА_1 , в судовому засіданні повідомила, що про договір дізналися коли він був укладений. Даний договір схвалили, оскільки не було часу займатися доглядом. В минулому році розмовляла з ОСОБА_1 , яка сказала, що треба взяти 10000 доларів в банку. Сказала що ходила на консультацію до юриста з приводу розірвання договору. Подзвонила ОСОБА_2 та запитала скільки та затратилась на догляд, щоб розірвати договір. Вона ( ОСОБА_5 ) запропонувала 500 доларів, але ОСОБА_2 перестала брати слухавку. Комунальні послуги були на «плечах» ОСОБА_1 . Всі ліки були безкоштовними від держави. Зараз приїхала до ОСОБА_6 , вікно «сифонить», в будинку холодно. Соціальну допомогу ОСОБА_7 собі попрохала тому, що була неналежна опіка. Про порушення договору дізналася влітку. ОСОБА_1 сказала, що їй було соромно розповідати про це. ОСОБА_1 не розповідала що була у лікарні, раніше ОСОБА_7 сама до них приїжджала. Якщо б вони жили поряд, то вони б допомагали, а так ОСОБА_1 допомагають сусіди. Приїжджала до ОСОБА_1 3 рази, (перший раз коли укладали договір з адвокатом, та у судові засідання 13.12.2023 та 11.01.2024) оскільки немає часу. Вона навіть не знала, що ОСОБА_1 хворіла.

Свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою ОСОБА_1 (живе на сьомому поверсі, а ОСОБА_7 на п`ятому), в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_9 ввічлива, грамотна людина, іноді зверталась за допомогою. Допомагали помитися, готували їжу. Влітку втратила свідомість, допомагали всі сусіди. Сиділи скільки треба було. Сусіди всі були шоковані, що вона уклала договір за яким віддала Квартиру. Довірилася своєму другу. Коли почалися розлади, сусіди казали «що це ви опікуєтесь, у неї є опікуни». У 2021 році розмовляли про хворобу, ОСОБА_1 сказала що лежала в с.Катеринівка, спасли лікарі. Запитували чи є родичі, вона сказала що в неї є опікуни. Буває в неї кожний вечір. Раз бачила ОСОБА_10 , приходила з машинкою. Раз казала що «поїде з ОСОБА_11 в « ОСОБА_12 ». Люба приходила в суботу, як по договору. Останній раз приходила у квітні 2023 року. На другий день після Дня народження ОСОБА_7 розповіла, як друг ОСОБА_4 її привітав. Ще допомагала ОСОБА_13 з четвертого поверху, також допомагала сусідка з першого поверху, прогулювались з нею. У ОСОБА_1 є соціальна допомога з 2021 року. Вона з ОСОБА_1 більше почала спілкуватись з 2021 року після виписки з лікарні. Після укладення договору років 1,5 все було добре. Відносно ОСОБА_2 від ОСОБА_1 негативного нічого не було. Завжди казала ОСОБА_11 . Остання капля сталася коли « ОСОБА_11 » сказала, що треба взяти 300000 грн. в борг у банку. Після лікарні у 2021 р. один місяць мешкала у ОСОБА_2 , після інциденту з ОСОБА_14 вона повернулась додому, чекала ОСОБА_10 , яка її відвезла до себе.

Свідок ОСОБА_15 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , в судовому засіданні в суді першої інстанції повідомила, що її дитина ОСОБА_16 з 2018 року за проханням ОСОБА_6 ходить до магазину купує продукти (в основному йогурти, такі продукти, як картопля, морква і т.ін. не купує), вона робить коли треба уколи. ОСОБА_1 відвідує коли вона подзвонить. ОСОБА_1 живе на п`ятому поверсі, вона на четвертому. ОСОБА_7 казала , що у неї є опікуни, однак вона ( ОСОБА_15 ) їх ніколи не бачила. ОСОБА_7 розповідала, що коли їй треба, опікунам ніколи, ОСОБА_17 1,5 години посиділа і сказала, що вона не мама, і більше не може сидіти, за договором ОСОБА_17 робила лише вологе прибирання та привозила продукти, все інше не виконувала. Їжу готує сама ОСОБА_7 , ОСОБА_17 з квітня 2023 року припинила приходити до ОСОБА_1 1,5 роки приходив товариш та вмовляв ОСОБА_18 укласти угоду. До 2018 року вона ( ОСОБА_15 ) також надавала допомогу, оскільки ОСОБА_1 спілкувалася з її матір`ю. ОСОБА_7 хвора, у неї серце, тиск, тому їй важко прибирати та готувати. З 2020 року ходить соціальний працівник 2 рази на тиждень, у вівторок та п`ятницю, скуповується, сплачує комунальні послуги, ходить до аптеки, пропонує зробити роботу по дому, тому вона ( ОСОБА_19 ) стала менше ходити до магазину, але і дотепер ходить.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_20 пояснив, що в 2015 році ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_1 , зустрічались приблизно 3 роки. Остання завжди зверталась кудись підвезти. Він бував у квартирі ОСОБА_6 , привозив продукти, вітав з днем народженням, з 8 березня. Дзвонила йому та консультувалася з приводу укладання договору, сказав що люди нормальні, сім`я хороша. Потім уклали договір у 2018 році. Відношення були нормальні. Допомагали по квартирі, ОСОБА_4 то те, то те ремонтував, він ( ОСОБА_20 ) допомагав ремонтувати крани. Поміняна сантехніка (крани), зять ОСОБА_14 ( ОСОБА_21 ) допомагав відремонтували ванну, туалет, кухню. Потім в неї не було пральної машинки, ходила до подруг прати. ОСОБА_17 з зятем привезли пральну машинку. В квартирі чистота, все блищало. Був зроблений ремонт на лоджії. ОСОБА_21 (чоловік ОСОБА_17 ) купив приставку для телевізора. У ОСОБА_1 були проблеми зі здоров`ям, тільки починається зима та у неї тиск. Ніколи не жалувалась ні на що. З ОСОБА_14 возили продукти, останній завжди водив її під руку і в лікарню також. ОСОБА_1 дзвонила, щоб ОСОБА_22 купувала ліки. Возив в АТБ, ОСОБА_1 давала список ОСОБА_14 , він ходив купувати. Возив до Приватбанку. Часто ламались мости на зубах, возив до стоматолога, ОСОБА_14 ходив з нею до стоматолога вів під ручку. ОСОБА_7 казала, що через тиск не може стояти біля печі. Возив в лікарню у ОСОБА_23 , ОСОБА_22 її забирала. Ніяких скарг не було, ніколи не казала, що щось погано. Завжди казала «які в тебе гарні друзі». Розповідала що немає родичів, сестра була в Енергодарі. ОСОБА_24 завжди покупав продукти. ОСОБА_7 казала, що з соціальної служби приходять, щоб не звати ОСОБА_24 та по якимсь дрібницям. В рік у ОСОБА_6 був приблизно 10 разів. Коли був у ОСОБА_6 приїжджала ОСОБА_25 , разів 10 він її бачив, а так приїжджала раз в тиждень. ОСОБА_17 привозила продукти, ліки, забирала що погане з холодильника. ОСОБА_7 дружила з сусідами, вдома їх не бачив. Родичі ніколи не приїжджали. Останній раз був у ОСОБА_26 в серпні 2023 року, потім спілкувався тільки по телефону.

Згідно показань свідка ОСОБА_27 , вона працювала в лікарні коли ОСОБА_17 привезла бабусю в 2021 році в лікарню. ОСОБА_1 перебувала у лікарні неділі 2. ОСОБА_17 приїжджала кожного дня, кормила і з ранку, і в обід, бувало приїжджала ввечері кормити, купала ОСОБА_18 , привозила їжу, ліки, залишала гроші, щоб ходили до аптеки за ліками. ОСОБА_1 не просила купувати ліки. ОСОБА_7 була лежачою. Коли ОСОБА_17 уїжджала то просила посидіти з бабусею, щоб її доглянули.

ОСОБА_4 , який дав показання суду як свідок підтвердив факт надання його донькою ОСОБА_2 . допомоги ОСОБА_1 . Повідомив, що у ОСОБА_1 була стенокардія, і вона казала, що в любу хвилину може померти. Тому треба щоб хтось поховав, вона особисто запропонувала укласти Договір. Обов`язками по Договору було робити прибирання, скуплятися. ОСОБА_2 кожну неділю робила прибирання, купляла продукти. Одного разу приходили з радбезу робили прибирання, після чого сказала, що не хоче щоб вона прибиралася, бо Люба краще прибирається. ОСОБА_1 не скаржилась на послуги, які надавала ОСОБА_2 . Часто онучка допомагала, купляла ліки та інше. Вночі дзвонила ОСОБА_7 казала що захворіла, стало погано, та ОСОБА_22 їздила до неї. До ОСОБА_1 приходили сусідки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , вони часто не приходили коли він був в неї. Перебував у неї 1-2 рази на тиждень. Зять міняв їй крани, все потроху зробили в кожній кімнаті, робили ремонт, тільки шпалери не клеїли. На вікнах зробили сітки, на дивані дно випало, газову плиту відремонтували, кухонну шафу відремонтували, фільтра двічі міняли, крани замінили, в туалеті кнопку замінили, щоб змивати воду. Пральну машинку привезли, бо ходила по сусідах крупний одяг прати, маленькі прала сама. Пилосос привезли. Тумбочку попрохала, щоб класти ноги. Інтернет оплачували, зять купив приставку, провели антену. Посуд лежав на полу на балконі, зробили для неї стелаж, щоб ставити посуд. Нічник купляли, щоб спокійно вставала вночі. Зять (Вітя) купував мобільний телефон, ремонтував їй взуття. Продукти купляв. ОСОБА_26 коли давала кошти, коли не давала. Після лікарні була цілий місяць у них, хотіла щоб була у суспільстві. Ніяких скандалів не було. Коли ОСОБА_1 перебувала у лікарні кошти давала ОСОБА_25 .

Як вбачається з долучених до матеріалів справи квитанцій ОСОБА_2 у 2021 здійснювала розрахунки за ліки, у 2021 2022 роках сплачувала частково за утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_3 , протягом 2020 2022 років поповнювала мобільні номери ОСОБА_1 , у 2022 2023 роках оплачувала Інтернет (а.с. 62 - 80).

Відповідно до частини 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною 1 ст. 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За змістом п. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1). на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2). на вимогу набувача

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відтак, за змістом вказаної норми, договір може бути розірваний незалежно від вини набувача. Тому останньому слід доводити факт належного виконання, а не відсутність його вини у невиконанні або неналежному виконанні умов договору довічного утримання.

Положення ч. 1 ст. 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 2 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором.

Відповідно до умов п. 17 у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Набувачем обов`язків за договором, Відчужувач набуває право власності на майно, яке було нею передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання (або) догляд Відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання Набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набуваачем право власності на частину майна з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17 тлумачення п. 1 ч. 1ст. 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Вічуджувачем у Договорі є позивачка за первісним позовом, яка в якості підстав позову посилається на не належне виконання набувачем квартири відповідачкою за первісним позовом своїх обов`язків за Договором. В той час як набувач квартири позивачка за зустрічним позовом обґрунтовує свої вимоги наявністю підстав що мають істотне значення та свідчать про неможливість подальшого виконання Договору .

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В супереч вимог наведених процесуальних норм відповідач за первісним позовом не надала суду належних та допустимих доказів виконання нею умов Договору, а саме забезпечення ОСОБА_1 харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників; надання побутових послуги (прання білизни - один раз на тиждень, наведення порядку та прибирання у відчужуваній квартирі - не рідше одного разу на тиждень, поточний ремонт квартири, приготування їжі, ремонт побутової техніки тощо).

Колегія суддів також зазначає, що долучені до матеріалів справи квитанції згідно яких вбачається, що ОСОБА_2 здійснювала розрахунки за ліки у 2021 році, частково за квартплату по квартирі, поповнювала мобільні номери ОСОБА_1 та оплачувала Інтернет не свідчать про належне виконання нею умов Договору, адже ліки куплялись лише у 2021 році, а інші витрати взагалі умовами Договору не передбачені (а.с. 62-80).

Враховуючи вік ОСОБА_6 , остання потребувала саме сторонньої допомоги у побуті та отримання належних медичних послуг.

Зазначене підтверджується потребою позивачки у послугах соціальних працівників, які двічі на тиждень приходили до ОСОБА_1 та допомоги сусідів, які згідно їх пояснень також надають їй посильну допомогу у побуті.

Тому апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що утримання, яке надавалось позивачу ОСОБА_2 , є достатнім і свідчить про належне виконання ОСОБА_2 умов Договору та доходить висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених позивачкою за первісним позовом вимог про розірвання договору довічного утримання.

Крім цього, в супереч вимог ст.12, 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що вона не мала можливості подальшого виконання умов договору.

Факт існування неприязних стосунків ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_2 до таких обставин не відноситься, доказів того, що відповідачка за зустрічним позовом перешкоджала набувачу у виконанні умов Договору матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене висновок суду про доведеність обставин, що свідчать про неможливість подальшого виконання умов договору Набувачем та як наслідок застосування до спірних правовідносин умов п.17 Договору та вимог ч. 2 ст.256 ЦК України відсутні. .

Відповідно дост.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та ( або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення первісних позовних вимог в повному обсязі та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 при зверненні до суду апеляційної інстанції сплатила 4831,20 грн судового збору, тому дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2024 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявська Олеся Олександрівна, про розірвання договору довічного утримання (догляду) задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений 21.09.2018 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області 21.09.2018 року, зареєстрований в реєстрі за №1009.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Лозівського нотаріального округу Харківської області Курявська Олеся Олександрівна, про розірвання договору довічного утримання(догляду) залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4831 (чотири тисячі вісімсот тридцять одну) грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук