Провадження № 2/127/2021/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Бабкіної К.В., за участі представника позивача - адвоката Гребенюка В.О., представника відповідача - адвоката Молявчика О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди та просила усунути ОСОБА_1 перешкоди у праві володіння та користування майном (квартирою) шляхом надання їй вільного доступу та вселення у квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 комплект ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 10 000 грн. моральної шкоди; всі судові витрати покласти на відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем ОСОБА_2 порушується її право на житло, чим завдається моральна шкода.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2024 року було залучено до участі у справі Службу у справах дітей Вінницької міської ради.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; постановлено допитати позивача ОСОБА_1 як свідка (за згодою).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гребенюк В.О. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 10.07.2024 року (а.с. 72), та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Молявчик О.В. у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 11.06.2024 року (а.с.46-47), зокрема, оскільки позивач ОСОБА_1 втратила право користування спірною квартирою, так як вже не є його дружиною, тобто членом сім`ї, а також, оскільки квартира є непридатною для проживання через відсутність у ній ремонтних робіт.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність та ухвалення рішення з урахуванням прав дитини.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, у тому числі, показання допитаної у судовому засіданні як свідка позивача ОСОБА_1 , оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників; обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням.

Згідно з ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням.

Як вбачається правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 441/667/17 (провадження № 61-1906св18), припинення сімейних відносин із власником будинку/квартири не позбавляє колишнього члена сім`ї права користування жилим приміщенням.

На переконання суду, вказана правова норма (за аналогією закону) стосується і випадку припинення сімейних відносин і з наймачем будинку (квартири).

02 листопада 2013 року за актовим записом № 2022 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб; ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09 вересня 2015 року (а.с. 7).

Як вбачається зі Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 14.09.2023 року, ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 8).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2024 року у цивільній справі № 127/6691/24 шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано (рішення суду набрало законної сили 13.09.2024 року).

Отже, з 02.11.2013 року до 13.09.2024 року сторони перебували у шлюбі (згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу).

15.03.2021 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було видано ордер № 0020 на службове жиле приміщення (двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ) відповідачеві ОСОБА_2 з сім`єю з 3 осіб ( ОСОБА_2 - квартиронаймач, ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_4 - донька) на право зайняття жилого приміщення, жилою площею 30,7 кв.м (а.с. 48).

У члена сім`ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв`язку із включенням до ордера, а не у зв`язку із вселенням у це приміщення.

Отже, позивач ОСОБА_1 набула права користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 та припинення сімейних відносин з відповідачем ОСОБА_2 не позбавило її права користування жилим приміщенням.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 636/1514/19 (провадження № 61-19985св19), право користування службовим приміщенням члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи (відповідач ОСОБА_2 на час розгляду справи судом не втратив права користування спірною квартирою, а тому таке право користування не втратила і його колишня дружина - позивач ОСОБА_1 ).

Однак, у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 стверджував, що позивач ОСОБА_1 втратила право користування спірною квартирою, оскільки вже не є його дружиною, тобто членом сім`ї.

При цьому, позиція відповідача ОСОБА_2 не враховує тієї обставини, що площа спірної квартири, яка була ним отримана як службова, була визначена, враховуючи кількість усіх членів сім`ї на момент її отримання, у тому числі, і позивача ОСОБА_7 .

Так, відповідно до п. 5.11 наказу Служби безпеки України від 06.11.2007 року № 792 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень» (далі - Інструкція), службові житлові приміщення надаються у межах не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею в даному населеному пункті, визначеному в установленому порядку, але не більше 13,65 квадратного метра житлової площі на одну особу.

Дійсно, згідно з п. 3.16 Інструкції у разі розірвання шлюбу на обліку разом із військовослужбовцем залишаються тільки члени його сім`ї, які згідно з рішенням суду залишилися з ним, а в разі, коли ці члени сім`ї повнолітні, - за їх письмовою згодою.

Однак, у спірних правовідносинах йдеться не про перебування на обліку колишньої дружини військовослужбовця Служби безпеки України, а про право користування вже отриманим житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про необхідність усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 нерухомим майном (житлом), а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її у квартиру та зобов`язання ОСОБА_2 надати доступ до квартири та передати ключі до вхідних дверей зазначеної квартири.

Щодо стягнення моральної шкоди.

На переконання суду, усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 нерухомим майном (житлом), а саме квартирою АДРЕСА_1 , є достатньою компенсацією та справедливою сатисфакцією у спірних правовідносинах (позивач у спірній квартирі ніколи не проживала), тому моральна шкода стягненню не підлягає.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, згідно положень якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 422,40 грн. судового збору.

Так, позивачем було заявлено три позовні вимоги - дві вимоги немайнового характеру (вимоги 1-2, які були задоволені) та одна вимога майнового характеру (про стягнення моральної шкоди, у задоволенні якої було відмовлено).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 8, 47 Конституції України, ст. 64, 65, 156 ЖК України, ст. 114 СК України, Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 нерухомим майном (житлом), а саме квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її у квартиру та зобов`язання ОСОБА_2 надати доступ до квартири та передати ключі до вхідних дверей зазначеної квартири.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 422,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 )

Виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей

Вінницької міської ради (м. Вінниця, вул. Соборна, 59, )

Повний текст судового рішення складено 30.09.2024 року.

Суддя