Справа №303/7886/24
2/303/1611/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі:головуючого-судді Монич В. О.

при секретарі Галамба Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа Державний нотаріус Другої Мукачівської ДНК Мукачівського районного нотаріального округу Шпеник М.Ю. про зняття арешту з нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа Державний нотаріус Другої Мукачівської ДНК Мукачівського районного нотаріального округу Шпеник М.Ю. про зняття арешту з нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 391270023 від 16.08.2024 року позивач ОСОБА_2 , дізнався, що 10.04.2008 за № 6994058 реєстратором: Мукачівська районна державна нотаріальна контора на підставі заяви про заборону відчуження майна, 7/980, 25.03.2008, слідче управління МВС України в Закарпатській області за заявою слідчого з розслідування ДТП СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 , накладено арешт на все належне позивачу майно, інші відомості про накладені обтяження в державному реєстрі відсутні.

В межах розгляду кримінальної справи № 7200508 слідчим з розслідування ДТП СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 на підставі заяви про заборону відчуження майна, накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_2

19.06.2008 року Мукачівським міськрайонним судом винесено вирок відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, тобто справу вирішено у суді.

При постановленні вироку 19.06.2008 року Мукачівським міськрайонним судом питання стосовно майна, яке належить позивачу на праві приватної власності та на яке за заявою слідчого з розслідування ДТП СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 , накладено арешт на все належне йому майно (невизначене майно, все майно), не вирішено.

22.07.2024 року державним виконавцем Мукачівського відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень ВП № 9188633, ВП № 8748162.

19.08.2024 року позивач звернувся до Мукачівського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з майна.

21.08.2024 року позивачем отримана відповідь, в якій Мукачівський відділ державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомляє, що запитуваний арешт державними виконавцями відділу не накладався. Для з`ясування обставин, рекомендовано звернутися до слідчого з розслідування ДТП СУ УМВС України в Закарпатській області.

26.08.2024 року надіслано адвокатський запит разом з клопотанням про скасування арешту до Головного управління національної поліції в Закарпатській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ утворено територіальний орган Національної поліції Головне управління Національної поліції в Закарпатській області. Отже, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області є територіальним органом Національної поліції на території Закарпатської області та є належним відповідачем.

27.08.2024 року начальником відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Василем Зубака надано відповідь, в якій рекомендовано звернутися до суду, що здійснював судовий розгляд по суді.

Позивачу ОСОБА_2 належать на праві власності земельні ділянки, що підтверджуються Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Державним актом на право приватної власності на землю.

Наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт майна створює перешкоди позивачу у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном та перешкоджає оформити спадкові права, а відповідач, в свою чергу, не вчиняє дій щодо зняття арешту з майна.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Відповідно до статті 126 КПК України (редакція 1960 року), чинного на час накладення слідчим арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року, а також положеннями чинного цивільного процесуального законодавства (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2021 у справі № 641/1814/20, провадження № 61-18659св20 та Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 705/1188/21).

Відповідно до пункту дев`ятого розділу XI Перехідні положення КПК України арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Враховуючи викладене вище, з огляду на те, що арешт на майно накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом, зважаючи на пункт дев`ятий розділу XI Перехідні положення КПК України та правові висновки Великої палати Верховного Суду відповідно до яких спори про звільнення майна з- під арешту, накладеного за правилами КПК України (редакція 1960 року) слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

В силу ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2024 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Однак, у наданий судом строк відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в межах розгляду кримінальної справи № 7200508 слідчим з розслідування ДТП СУ УМВС України в Закарпатській області Черничко М.В. на підставі заяви про заборону відчуження майна, накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_2

19.06.2008 року Мукачівським міськрайонним судом винесено вирок відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, в той же час не вирішено питання про скасування вище вказаного арешту.

22.07.2024 року державним виконавцем Мукачівського відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень ВП № 9188633, ВП № 8748162.

27.08.2024 року начальником відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Василем Зубака надано відповідь, в якій рекомендовано звернутися до суду, що здійснював судовий розгляд по суді.

Відповідно до статті 126 КПК України (редакція 1960 року), чинного на час накладення слідчим арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року, а також положеннями чинного цивільного процесуального законодавства (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2021 у справі № 641/1814/20, провадження № 61-18659св20 та Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 705/1188/21).

Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Також ч. 1 ст. 59 цього ж закону зазначає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.3, 4, 28, 49, 175, 177 ЦК України КПК України (редакція 1960 року), -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Зняти арешт (реєстраційний номер обтяження: 6994058 зареєстрований 10 квітня 2008 року Мукачівською районною державною нотаріальною конторою), накладений на підставі заяви про заборону відчуження майна № 7/980, від 25 березня 2008 року слідчим управлінням МВС України в Закарпатській області, обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (невизначене майно, все майно), що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцйної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, 88000, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13.

Третя особа: Державний нотаріус Другої Мукачівської ДНК Мукачівського нотаріального округу Шпеник М.Ю. адреса: м. Мукачево, пл. Кирила і Мефодія, 30.

Головуючий В.О.Монич