ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/886/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

за участю секретаря Панькевич Т.І.,

представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/13685/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ЩЕРБЯК Юлія Василівна, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2024 ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу в розмірі 61000 дол. США.

Ухвалою судді від 21.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

24.07.2024 ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_6 майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Mercedes-Benz S 500, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4663 см.куб, дата реєстрації 09.09.2022.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що враховуючи значну суму позову, а також матеріальний стан відповідача, існує реальна можливість відчуження та/або приховання майна відповідачем. Невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому заявник також зазначив, що 15.07.2024 на сайті «Рієлтор» він виявив оголошення про продаж квартири на АДРЕСА_2 , яка за описом та площею відповідає квартирі, що належить боржнику ОСОБА_6 . Зателефонувавши по даному оголошенню він переконався, що на продаж виставлено саме квартиру відповідача.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.07.2024 заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_6 відчуження належної йому на праві власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонено ОСОБА_6 відчуження належного йому на праві власності автомобіля Mercedes-Benz S 500, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4663 см.куб, дата реєстрації 09.09.2022.

У задоволенні решти заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_6 - адвокат Щербяк Ю.В. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що одним із доказів, на які посилається позивач, є лист РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/19-М-86а-з від 05.06.2024. Однак, як зазначає апелянт, такий лист був отриманий позивачем ще до моменту звернення до суду із позовом. Вказує, що даний автомобіль на момент звернення Позивача із заявою про забезпечення позову належить ОСОБА_7 , що підтверджується долученим до апеляційної скарги свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, і яка не має жодного відношення до спірних правовідносин між ним та ОСОБА_5 .

Також вказує, що він повернув кошти Позивачу, що підтверджується його підписами на розписці.

У зв`язку з викладеним, вказує, що суд неповно дослідив усі обставини справи, а тому просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.07.2024 року скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 - адвокат Магдич О.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.07.2024 без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою.

Зазначає, що 21.06.2024 Тернопільський міськрайонний суд відкрив провадження у справі №607/13685/24 за позовом ОСОБА_5 про стягнення боргу в розмірі 61000 дол.США з ОСОБА_8 .

Одночасно із поданням позовної заяви позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на майно відповідача (квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на підставі договору дарування, укладеного 23.10.2018 та посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. за № реєстру 1266, та автомобіль Мерседес Бенц S 500, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4663 см.куб., дата реєстрацї 09.09.2022, який належить відповідачу згідно технічного паспорту).

Вказує, що 21.06.2024 року суд відмовив у задоволенні його заяви про забезпечення позову, постановивши відповідну ухвалу, яка була оприлюднена 24.06.2024 одночасно з ухвалою про відкриття провадження у справі №607/13685/24.

Згідно долученої до апеляційної скарги копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_7 набула право власності на автомобіль Мерседес Бенц S 500, 2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 26.06.2024.

Таким чином, вважає, що отримавши інформацію про відкриття провадження у справі № 607/13685/24 та про те, що позивач вживає заходів для забезпечення позову, відповідач одразу ж приймає рішення про відчуження автомобіля на користь своєї дружини ОСОБА_7 .

Стверджує, що дане відчуження здійснено з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за спірним договором позики, а сам договір має ознаки фраудаторного правочину.

Крім того, звертає увагу на те, що апелянтом є відповідач ОСОБА_6 в особі свого представника адвоката Щербяк Ю.В. Проте доводи апеляційної скарги зведені до порушення прав та законних інтересів дружини відповідача ОСОБА_7 , а не самого відповідача. Тобто, суб`єкт оскарження є неналежним, оскільки фактично автор скарги адвокат Щербяк Ю.В. наводить безпідставні аргументи про порушення прав та законних інтересів іншої особи, а не свого довірителя.

Таким чином, вважає, що ухвалюючи рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції належним чином дослідив усі обставини, що стосуються питання забезпечення позову та дав їм вірну оцінку, а тому дійшов законного та обґрунтованого висновку.

В судовому засіданні представник апелянта просила задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник позивача просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18.

Отже, суди при вирішенні питання щодо забезпечення позову мають здійснювати належну оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №522/3471/20.

З матеріалів справи вбачається та судом належним чином встановлено, що предметом позову є стягнення коштів за договором позики від 16.12.2020. Ціна позову становить 2440000 грн.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №142402292 від 23.10.2018 ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира загальною площею 33.4 кв.м, житловою площею 17.9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, згідно з долученим до заяви про забезпечення позову листом РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/19-М-86а-з від 05.06.2024, ОСОБА_6 належить автомобіль Mercedes-Benz S 500, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4663 см.куб, дата реєстрації 09.09.2022.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, станом на день розгляду заяви про забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що співмірним та справедливим, а також таким, що відповідатиме реальному захисту прав та інтересів заявника, буде вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчужувати вказане вище рухоме та нерухоме майно.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

У даній справі заявник має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого та рухомого майна, що, безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення його позовних вимог.

Тому без вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову у спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Дана правова позиція позивача узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 11.08.2020 у справі №760/5582/20.

Із врахуванням наведених вище обставин колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Апеляційний суд враховує, що судом встановлено такий захід забезпечення позову, який є найменш обтяжливим для обох сторін, виходячи із змісту позовних вимог.

При цьому, колегія суддів також вважає наведені позивачем підстави для забезпечення позову у даній справі обґрунтованими, оскільки відповідач ОСОБА_6 , після винесення Тернопільським міськрайонним судом ухвали про відмову у забезпеченні позову від 21.06.2024, яка була оприлюднена 24.06.2024, 26.06.2024 відчужив належний йому автомобіль Mercedes-Benz S 500, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 4663 см.куб., дата реєстрацї 09.09.2022, на користь ОСОБА_7 , яка, як зазначає позивач, є його дружиною.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, приймаючи ухвалу про забезпечення позову, діючи у відповідності до вимог процесуального закону, на підставі наданих заявником доказів, в тому числі листа РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/19-М-86а-з від 05.06.2024, згідно з яким на день надання такої відповіді автомобіль Mercedes-Benz S 500, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 належав відповідачу, дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення такої заяви позивача.

Крім того, колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу про те, що права та інтереси апелянта ОСОБА_6 в частині, що стосуються автомобіля Mercedes-Benz S 500, 2013 р.в. не є порушеними, оскільки станом на день подання апеляційної скарги 08.08.2024, власником вказаного автомобіля є ОСОБА_7 , про що апелянт сам заявляє у своїй апеляційній скарзі та долучає до неї копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого 26.06.2024 року даний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги про порушення прав та інтересів ОСОБА_7 , як власниці автомобіля, колегія суддів не бере до уваги, оскільки адвокат Щербяк Ю.В. згідно з ордером про надання правничої допомоги діє в інтересах саме відповідача ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 .

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції належним чином забезпечив вимоги позивача, що відповідає принципам співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідача та третіх осіб.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ЩЕРБЯК Юлія Василівна - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2024 року.

Головуючий

Судді