Справа № 212/8112/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Зіміна М.В., за участі секретаря судового засідання Пелешенко К.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Саліної М.О.,

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Примакова К.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності, -

встановив:

17 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності.

25 грудня 2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач та ОСОБА_3 є співвласниками трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та кожному з них належить по частки цієї квартири. Вказує, що ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі більше 20 років, не зареєстрована, участі в утриманні спільного майна не приймає, а тому позивач вирішила викупити частку відповідача у спірній квартирі. Відповідач не погодилась на викуп позивачем її частки у спірному майні. Також позивач вказує, що між сторонами склались неприязні стосунки, які унеможливлюють спільного володіння спірною квартирою та припинення права власності відповідача на частку у спільному майні не спричинить суттєвої шкоди інтересам співвласника і членам його сім`ї, оскільки відповідач має на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі викладеного позивач просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на частку спірної квартири, визнати за ОСОБА_1 право власності на частку спірної квартири, яка належить ОСОБА_2 та виплатити ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 255400,00 грн., внесені на депозитний рахунок суду.

26 жовтня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

09 січня 2024 року ухвалою суду прийнято до провадження уточнену позовну заяву та замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_2

09 січня 2024 року зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

29 лютого 2024 року відновлено провадження у справі після проведення експертизи.

23 квітня 2024 року судом постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження у цивільній справі та призначення судового розгляду справи по суті.

13 листопада 2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Вказує, що позивачем не доведено неможливості спільного користування спірним майном. Також вказує, що припинення права власності на належну їй частку у спірній квартирі завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї, оскільки після повернення зі служби її сина ОСОБА_5 , відповідач має намір проживати в спірній квартирі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Саліна М.О. позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили суд їх задовольнити. ОСОБА_1 зазначила, що вона зареєстрована у спірній квартирі з 1980 року по теперішній час. Вказала, що її сестра ОСОБА_2 не користується спірною квартирою близько 20 років. Між сторонами існують неприязні відносини, що унеможливлюють спільне проживання. Зазначила, що вона в добровільному порядку пропонувала відповідачці викупити у неї її часку у спільному майні, однак остання відмовилась.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Примаков К.О. позовні вимоги не визнали з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 змінила замки від квартири та не надає доступу до спірної квартири після смерті батьків. Вказала, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 придбана нею за гроші її сина ОСОБА_5 , який є фактичним власником цієї квартири.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 розташована на другому поверсі дев`ятиповерхового будинку. (а.с. 21-26)

З наданої суду копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 05 січня 1988 року по теперішній час. (а.с. 9-11)

Відповідно до Договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 21 березня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., визначено, що частки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 визначаються рівними і становлять по частці цілої квартири. (а.с. 15-16)

09 вересня 2023 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., спадкоємцю ОСОБА_1 у майні померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 18-19)

09 вересня 2023 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., спадкоємцю ОСОБА_1 у майні померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 20-21)

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить трикімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 72-73)

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 за № 355808479 від 24.11.2023, встановлено, що ОСОБА_2 належать наступні частки цієї квартири, а саме: 1/8 частка на підставі договору дарування від 14.11.2023; 1/8 частка на підставі свідоцтва про спадщину № 2-1904, виданого 29.09.2023 державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. (а.с. 93-94)

Згідно висновку експерта № 05/24 від 26.02.2024, ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на час проведення експертизи, визначена порівняльним способом, складає 595835,00 грн, у резервній валюті 15536 доларів США. (а.с. 134-160)

Відповідно до платіжної інструкції № 152377978 від 09.10.2023, ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 346500,00 грн. (а.с. 30)

У відповідності до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно із статтею 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зазначена правова позиція висловлена у пункті 43 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі, на час розгляду справі в суді, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності по частки квартири АДРЕСА_3 .

Отже судом встановлено наявність рівних часток сторін у праві власності на спірну квартиру.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_1 змінила замки від вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що унеможливлює ОСОБА_2 використання вказаної квартири для проживання.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, провадження № 12-180гс18, зроблено висновок про те, що відсутність в статті 365 ЦК України посилання на необхідність одночасної наявності обставин, передбачених пунктами 1-3 цієї статті, свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення, таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц, провадження № 61-4860св18, зазначено, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Таким чином, аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що між сторонами склались неприязні стосунки, які унеможливлюють спільного володіння спірною квартирою та припинення права власності відповідача на частку у спільному майні не спричинить суттєвої шкоди інтересам співвласника і членам його сім`ї.

В той же час позивачем не надано суду доказів того, що спільне володіння і користування спірним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неможливим.

Також ОСОБА_2 зазначила про наявність перешкод у користуванні належній їй частці у спірній квартирі та про намір проживати у спірній квартирі, що свідчить про те, що припинення права останньої на частку у спірній квартирі призведе до порушення її прав та завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вказаних вимог закону представником відповідача надано: Ордер про надання правничої допомоги АЕ № 1239977 адвокатом Примаковим К.О. відповідачу ОСОБА_2 ; Розрахунок виконаних робіт від 27.04.2024, виконаних адвокатом Примаковим К.О., а саме: очні консультації 0,5 год., складання процесуальних документів 4,5 год, участь у судових засідання 5 год., на загальну суму 10000,00 грн.; квитанції прибуткового ордеру про отримання адвокатом Примаковим К.О. від ОСОБА_2 30.11.2023 4000,00 грн. та 27.04.2024 6000,00 грн.

Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 30 травня 2024 року.

Суддя: М. В. Зімін