Справа № 211/2746/24
Провадження № 2/211/1745/24
РІШЕННЯ

іменем України

15 жовтня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), представника позивача Верби А.П. (в режимі відеоконференції), відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомова Наталія Іванівна, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Верба Андрій Петрович, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомова Наталія Іванівна, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову представник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на момент смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_1 із 12.09.1991 проживає і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки Позивач є спадкоємцем першої черги після своєї матері для прийняття спадщини, вона у визначений законом строк звернулась до приватного нотаріуса за місцем свого проживання у м.Дніпрі. У зв`язку із чим, 18.03.2024 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красотою Т.О. було отримано витяг зі Спадкового реєстру щодо наявності спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, в результаті чого було встановлено, що станом на 18.03.2024 спадкова справа не заводилась. У зв`язку із відсутністю спадкової справи нотаріусом було роз`яснено ОСОБА_5 про необхідність її відкриття за місцем смерті спадкодавця у м. Кривому Розі, у зв`язку із чим було оформлено нотаріальну заяву від 20.03.2024 на ім`я приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Чорної О.С. У день звернення із заявою до нотаріуса Чорної О.С. стало відомо, що 22.03.2024 спадкову справу після смерті матері позивача вже відкрито іншим приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Пахомовою Наталією Іванівною. А тому така заява була вручена приватному нотаріусу Пахомовій Н.І., якою було відкрито спадкову справу №46/2024 та зареєстровано у Спадковому реєстрі 22.03.2024 за №72188447. Під час оформлення спадщини після смерті матері від приватного нотаріуса Пахомової Н.І. позивачу стало відомо, що нею раніше, 03.08.2023, за заявою спадкоємця за законом ОСОБА_6 було також заведено іншу спадкову справу №134/2023 та зареєстровано у Спадковому реєстрі за №71038524 після смерті її матері ОСОБА_4 , 1915 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_4 є бабусею позивача ОСОБА_5 . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №73453813 від 03.08.2023 померлою було складено заповіт на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Такий заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Огняником А.М. 17.03.1998 (реєстровий №536) на користь позивачки ОСОБА_5 . Інформація про наявність заповіту, складеного бабусею на користь ОСОБА_5 , стала відома із листа приватного нотаріуса Пахомової Н.І. від 03.04.2024, яким нотаріус також роз`яснила позивачу, що нею пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У листі нотаріус окремо зазначила і попередила позивача, що якщо протягом 30 днів з моменту одержання цього листа-роз`яснення вона не надасть їй ухвалу суду про відкриття провадження у справі за її позовом, в якому вона просить надати додатковий строк для прийняття спадщини, або в якому вона просить встановити той факт, що вона спільно проживала з померлою на день її смерті, прийняла спадкове майно, свідоцтво про право на спадщину за законом на будь-яке нерухоме та рухоме майно буде видано у встановленому законом порядку спадкоємцям за законом, які закликаються до спадщини. Спадкоємці, які прийняли спадщину не надали нотаріусу письмової згоди, а спадкоємець ОСОБА_6 , за заявою якої було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і, відповідно, не може надати такої згоди. Така необізнаність спадкоємця ОСОБА_5 про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Приватний нотаріус Пахомова Н.І. після відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 не сприяла у здійсненні особистого розпорядження спадкодавця, своєчасно і належним чином не повідомила позивача як спадкоємця за заповітом про відкриття спадщини і наявність самого заповіту, складеного на її користь, також приватний нотаріус мала змогу за допомогою Єдиного демографічного реєстру встановити місце проживання спадкоємця за заповітом, але не зробила цього. Викладене свідчить про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , оскільки вона не проживала з останньою, а про існування заповіту дізналась під час оформлення спадщини після смерті матері у квітні 2024 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із викладеним позивач вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав із цим позовом.

Ухвалою суду від 01.05.2024 вказану цивільну справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано докази у справі.

20.05.2024 відповідачем ОСОБА_2 до суду подано відзив на позов, з якого вбачається, що остання просить суд відмовити позивачу у задоволені позовної заяви до неї про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, всі судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування відзиву зазначила, що ОСОБА_1 є її рідною сестрою, яка постійно мешкає в м.Дніпрі. Їх мати ОСОБА_6 і бабуся ОСОБА_4 були зареєстровані і проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . За життя їх бабуся зробила заповіт на користь позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 їх бабуся ОСОБА_4 померла. Після її смерті із заявою про прийняття спадщини звернулась їх мати ОСОБА_6 , як спадкоємець за законом, який відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку. Спадкоємці за заповітом чи за законом заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не подавали. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не подала і вважається такою, що не прийняла її. У своїй заяві позивач стверджує, що нібито дізналась про наявність заповіту з листа приватного нотаріуса Пахомової Н.І. від 03.04.2024, і вважає свою нібито необізнаність про наявність заповіту поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, і просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Проте жодних причин,які були перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини в належний строк, позивач суду не надала. Окремо зазначає, що на момент смерті спадкодавця - їх бабусі ОСОБА_7 , позивачу було сорок шість років, вона була вже зрілою особою з певним життєвим досвідом, з вищою освітою, мала достатньо можливості, не мала жодних перешкод прийняти спадщину у встановлений законом строк. Стосовно своєї необізнаності про наявність заповіту позивач говорить неправду, так як заповіт був складений ОСОБА_4 за її життя, ще 17.03.1998, і саме з цього часу про його існування позивач знала достовірно. Таким чином, відповідач вважає, що позивач свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчинила дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, що виключає застосування положень ч.3 ст.1272 ЦК України.

23.05.2024 представником позивача адвокатом Вербою А.П. до суду скеровано через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому представник зауважує, що позивач не була обізнана про наявність заповіту, складеного ОСОБА_4 на її користь, інформація про його наявність ОСОБА_5 стала відома лише з листа приватного нотаріуса Пахомової Н.І. від 03.04.2024 під час оформлення спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 . У встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 не зверталась, оскільки в силу приписів законодавства є спадкоємцем п`ятої черги, а тому прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті бабусі вона могла б лише за умови відсутності спадкоємців попередньої черги. Оскільки спадкоємцем першої черги після смерті бабусі була її донька, тобто мати позивача ОСОБА_1 , яка планувала отримати спадщину, ОСОБА_1 була цілком упевнена у тому, що вона успадкувала майно належне померлій бабусі. Однак, мати позивача (донька бабусі) ОСОБА_8 померла, у зв`язку із чим позивач звернулась до приватного нотаріуса, від якого їй і стало відомо про існування складеного бабусею заповіту. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. У зв`язку з чим заперечення і доводи, викладені відповідачем у відзиві, є необґрунтованими і відхиляються стороною позивача. Тому представник просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 3 місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 , 1915 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 31.07.2024 викликані свідки, закрите підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

15.10.2024 року представником позивача адвокатом Вербою А.П. до суду скеровано через систему «Електронний суд» заяву про долучення доказів понесених судових витрат з проханням вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Як свідок суду пояснила, що коли померла її мати у вересні 2023 року, вона звернулась із заявою до нотаріуса де їй повідомили, що є заповіт бабусі ОСОБА_4 на її ім`я, про який їй до того нічого не було відомо. Після смерті бабусі вона до нотаріуса не зверталась, оскільки там був спадкоємець першої черги. Із родичами вона протягом всього часу спілкувалась, однак їй ніхто не повідомляв про заповіт бабусі.

Її представник адвокат Верба А.П. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надала доказів поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини та була ще за життя бабусі обізнана про існування заповіту, а на 40 днів після смерті бабусі її мати особисто вручила ОСОБА_1 той заповіт.

Її представник адвокат Бутенко О.В. у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивач та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що тривалий час товаришувала як з ОСОБА_10 , так і з її матір`ю ОСОБА_4 , оскільки вони всі проживали в одному будинку. При ній ОСОБА_11 телефонувала ОСОБА_12 та розмовляла із нею про заповіт бабусі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_14 та її матері Стовби, жили в сусідніх квартирах. Вона часто допомагала, коли Стовба хворіла. Їй Стовба казала, що хоче оформити заповіт на Віку. Неля також казала їй, що Віка, після смерті Стовби, повинна приїхати з приводу заповіту.

Від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. надійшло повідомлення щодо участі у судовому засіданні, відповідно до якого остання просить розглядати справу за її відсутності.

Вислухавши позивача та її представника, відповідача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги не доведеними і не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У судовому засіданні встановлено, що 17.10.2012 померла бабуся позивача та відповідача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.10.2012.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири, яка належала померлій та її доньці ОСОБА_6 , яка відповідно є матір`ю позивач та відповідача у справі, на праві спільної сумісної власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 за життя, а саме 17.03.1998, склала заповіт на користь своєї онуки ОСОБА_1 .

Як свідчить довідка від 04.08.2023 відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі Департаменту адміністративних послуг Управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Криворізької міської ради, наявна у матеріалах спадкової справи №134/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла була зареєстрована з ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті з нею також була зареєстрована ОСОБА_6 .

Також, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 134/2023, ОСОБА_6 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , 03.08.2023 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. із заявою про прийняття спадщини за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивача та відповідача, ОСОБА_6 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.09.2023.

За життя ОСОБА_6 , а саме 26.07.2023, також склала заповіт на користь своєї доньки ОСОБА_2 . Остання, відповідно до матеріалів спадкової справи №46/2024, 22.03.2024 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

З аналогічною заявою 20.03.2024 звернулася ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної О.С. (спадкова справа №51/2024.

Окрім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи №134/2023, 03.04.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. із заявою про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, матеріали спадкової справи №134/2023 не містять доказів звернення позивача до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. або іншого нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1233 і ст. 1234 ч. 1 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин ; заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №234/859/16-ц).

Вказана позиція підтверджується також роз`ясненнями, наданими в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Отже, за загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Позивач, як на підставу поважності пропуску строку подання заяви для прийняття спадщини до нотаріальної контори, зазначила, що у встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 вона не зверталась, оскільки в силу приписів законодавства є спадкоємцем п`ятої черги, а тому прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті бабусі вона могла б лише за умови відсутності спадкоємців попередньої черги. Оскільки спадкоємцем першої черги після смерті бабусі була її донька, тобто мати позивача ОСОБА_1 , яка планувала отримати спадщину, ОСОБА_1 була цілком упевнена у тому, що вона успадкувала майно належне померлій бабусі. Однак, мати позивача (донька бабусі) ОСОБА_8 померла, у зв`язку із чим позивач звернулась до приватного нотаріуса, від якого їй і стало відомо про існування складеного бабусею заповіту. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки ані матеріали справи, ані матеріали спадкових справ не містять жодного належного та допустимого доказу поважності причин пропуску спадкоємцем ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Крім того, під час судового засідання свідками під присягою ОСОБА_9 та ОСОБА_13 підтверджено факт обізнаності позивача щодо наявності заповіту, складеного її бабусею за життя. Також судом при дослідженні спадкових справ, заведених після смерті матері та бабусі позивача та відповідача у справі, встановлено, що позивач так і не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 1233-1235, 1261, 1270, 1272 ч. 3 ЦК України, статтями 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 жовтня 2024 р.

Суддя Д.М. Ніколенко