Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6529/24
Номер провадження2-о/711/189/24
РІШЕННЯ
25 вересня 2024 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:
головуючого судді Демчика Р.В.,
при секретарі Бутовській Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Могилей Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особа: ОСОБА_2 , Черкаська міська рада,-
встановив:
Адвокат Могилей С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з заявою до Придніпровського районного суду м.Черкаси про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особа: ОСОБА_2 , Черкаська міська рада.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд за правилами окремого провадження.
У судове засідання заявник не з`явився. До початку розгляду справи адвокат Могилей С.В. подав заяву про проведення судового засідання без участі заявниці. Вимоги заяви підтримав та просив задоволити в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Черкаської міської в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. До початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи без його участі. Щодо позовних вимог поклався на розсуд суду.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення заяви не заперечувалп.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 (рос.мов.), батьками якої записані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.02.2002 року, виданого Соснівським райвиконкомом квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Як вбачається з Свідоцтва про народження, виданого повторно 14 березня 2008 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 . Також, паспорт громадянина України, серія НОМЕР_3 , виданий 16 липня 2015 року на ім.»я ОСОБА_1 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 .
Згідно Заповіту від 09 вересня 2020 року ОСОБА_3 всю належну йому частку квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 .
Судом з`ясовано, що метою встановлення факту являється реалізація права на законне розпорядження майном у виді квартири.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Згідно Постанови Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
З огляду на вищевикладене, та з урахуванням того, що існують розбіжності у написанні імені заявниці у вищезазначеному правовстановлюючому документі на житло, що унеможливлює оформлення спадкових документів, суд вважає за можливе встановити факт належності документа, а саме Свідоцтва про право власності на житло від 28 лютого 2002 року на ім`я ОСОБА_1 .
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правих підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293,315 ЦПК України, суд, -
Заяву адвоката Могилей Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особа: ОСОБА_2 , Черкаська міська рада - задовольнити.
Встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на житло, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , видане 28 лютого 2002 року згідно з розпорядженням (наказом) Виконавчого комітету Соснівської районної ради №499 від 06 вересня 2001 року на ім`я: гр. ОСОБА_2 та членів її сім`ї - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстроване Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації і записане у реєстрову книгу за №41д під №258, дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Р. В. Демчик