Справа № 638/6564/24
Провадження № 2-з/638/109/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши заяву адвоката Костирі Геннадія Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

В подальшому представником ОСОБА_1 адвокатом Костиря Геннадієм Анатолійовичем подано до суду заяву, в якій просить заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , а саме: квартири АДРЕСА_1 та накласти арешт на грошові кошти відповідача, що знаходяться в банківських установах в межах суми позову 25635 доларів США.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву, в якій просить стягнути із ОСОБА_2 суму позики у розмірі 24000 доларів США, а також 3% річних у сумі 1635 доларів США. Сума позики є значною сумою та жодним чином не є забезпеченою ані заставним майном ані іпотекою чи іншими видами забезпечення, що зумовлює можливість безперешкодного продажу відповідачем належного йому майна з метою уникнення матеріальної відповідальності, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому по цій справі у випадку задоволення позовних вимог. Як зазначено представником, в судових засіданнях відповідач та його представник з моменту порушення провадження у справі (23.04.2024 року) продемонстрував процесуальну поведінку направлену на постійне відкладання розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання судом часу для примирення сторін, однак станом на 07.10.2024 року дій з боку відповідача щодо примирення з позивачем не вчинялось, а в судове засідання 07.10.2024 року відповідач взагалі не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив. Позивачу стало відомо, що відповідачем готується до продажу єдине майно, яке не перебуває у нього в заставі, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Про такі дії щодо відчуження квартири свідчить заява дружини відповідача про згоду на відчуження цієї квартири як об`єкта спільної сумісної власності подружжя, заява-згода підписана 30.09.2024 року, її переклад здійснений 04.10.2024 року, що свідчить про дії з підготовки правочину з відчуження майна відповідача. Все інше майно відповідача, крім вищевказаної квартири у відповідача перебуває в іпотеці через що позивач позбавлений можливості в майбутньому звернути стягнення на іпотечне майно. Оскільки відповідач в добровільному порядку суму позики не повертає, з огляду на те, що заявлені позовні вимоги мають значний розмір, представник вважає, що заявлений спосіб забезпечення позову шляхом заборони відчуження належного відповідачу майна є забезпеченням ефективного захисту прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, та є співмірним із заявленими позовними вимогами та адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи, з метою подальшого приховання. Оскільки запропоновані заходи забезпечення позову не можуть нанести відповідачеві майнової шкоди, позивач не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, однак у випадку необхідності може здійснити зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі визначеному судом. На підставі викладеного просить заяву задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом заборони вчиняти певні дії.

З матеріалів позову вбачається, що між сторонами виник спір, предметом якого є стягнення суми позики.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Представник позивача просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження нерухомого майна, належного відповідачу, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.10.20234 року, ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею105,8 кв.м., житловою площею 61,4 кв.м.

З перекладу від 04.10.2024 року з нідерландської мови на українську мову заяви- згоди ОСОБА_3 від 30.10.2024 року, справжність підпису перекладача на якому засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Бідонько Л.Л. за реєстровим №2387 вбачається, що ОСОБА_3 дає згоду своєму колишньому чоловіку ОСОБА_2 на продаж за суму та на умовах на його розсуд квартири АДРЕСА_1 придбаної ними у період шлюбу.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право, у відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

Верховний Суд у своїй постанові від19.02.2021у справі № 643/12369/19 (№ в ЄДРСР 95042338) зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що між сторонами виник спір з приводу стягнення позики, який перебуває на розгляді в суді, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для забезпечення позову у справі саме шляхом заборони будь-яким особам проводити відчуження квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки такий вид забезпечення позову у повній мірі гарантує виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та не потребує застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно.

Що стосується вимог заяви щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться в банківських установах у розмірі 25 635 доларів США, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом

Всупереч цьому, доказів на підтвердження наявності у відповідача грошових коштів в банківських установах, відкритих саме на його ім`я рахунків в банківських установах та належності саме йому грошових коштів на цих рахунках представником позивача суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, враховуючи недоведеність належними, допустимими та достатніми доказами наявності у відповідача майна у вигляді грошових коштів у банківських установах, суд дійшов висновку щодо відсутності законних підстав для забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на грошові кошти.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву адвоката Костирі Геннадія Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики - задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимоги заяви залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали надіслати заявнику, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.В.Цвірюк