Справа № 643/2594/24
Провадження № 2/643/2023/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Паньшиної О.С.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

1. Приватний нотаріус Харківської міської державної

нотаріальної контори Лук`янова Олена Борисівна

2. ОСОБА_3

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради (далі відповідач), в якому просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у 2 місяці після смерті своєї тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що у 2018 році його тітка ОСОБА_4 склала заповіт на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, і позивач почав займатися процедурою поховання, однак 24.02.2022 року розпочалася війна і позивач був вимушений евакуюватися до м. Виноградів Закарпатської області. У березні 2023 року позивач повернувся до м. Харкова та 23.03.2023 року отримав свідоцтво про смерть тітки та захоронив її прах. Знаючи про те, що тітка склала заповіт на ОСОБА_3 позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак у жовтні 2023 року позивачу зателефонувала сусідка померлої тітки і повідомила, що будинок померлої пустує, занехаяний, ніхто у ньому не проживає, і переживала що безхатьки повиносять всі речі з хати. Позивач приїхав в будинок та побачив що будинок занедбаний, дах побитий а двір повністю зарос бур`яном. Оскільки у позивача не було жодної інформації про ОСОБА_3 , на яку тітка склала заповіт, позивач вирішив дізнатися чи оформила вона спадщину. 26.10.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса, який повідомив, що спадкова справа після померлої тітки позивача не заводилася, із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Дізнавшись про це позивач подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті своєї тітки, однак нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем пропущений встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин позивач вважає, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки знав про наявність заповіту тітки на іншу особу і вважав, що вона оформила свої спадкові права за заповітом.

Ухвалою від 25.03.2024 року Московський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі № 643/2594/24, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, на підставі ст. 53 ЦПК України залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Харківської міської державної нотаріальної контори Лук`янову Олену Борисівну, в порядку ст. 84 ЦПК України витребував додаткові докази у справі, підготовче засідання призначив на 01.05.2024 року.

24 квітня 2024 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшли витребувані судом докази, а саме спадкова справа.

Ухвалою від 01.05.2024 року Московський районний суд м. Харкова відклав підготовче засідання на 12.06.2024 року, на підставі ст. 53 ЦПК України залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Ухвалою від 12.06.2024 року Московський районний суд м. Харкова закрив підготовче провадження та призначив справу № 643/2594/24 до судового розгляду по суті на 25.07.2024 року.

25.07.2024 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Новіченко Н.В. у нарадчій кімнаті, наступне судове засідання призначено на 17.09.2024 року.

17.09.2024 року розгляд справи відкладено на 09.10.2024 року.

Після судового засідання 17.09.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 09.10.2024 року Московський районний суд м. Харкова клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позов залишив без задоволення, а відзив на позов залишив без розгляду.

09.10.2024 року розгляд справи було відкладено на 21.11.2024 року за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні 21.11.2024 року позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити їх.

Відповідач та третя особа-2 у судове засідання 21.11.2024 року не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа-1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач та треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та третіх осіб.

У судовому засіданні 21.11.2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2022 року померла тітка позивача ОСОБА_4 .

23 березня 2023 року Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 13.12.2018 року, за яким все своє майно заповідала ОСОБА_3 .

26 жовтня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї тітки ОСОБА_4 .

З матеріалів спадкової справи № 72/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що окрім позивача інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

13.03.2024 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук`янова Олена Борисівна винесла постанову № 30/02-31, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті рідної тітки ОСОБА_4 , оскільки позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема:

1) тривалу хворобу спадкоємців;

2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна;

3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;

4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини діє у власних інтересах.

Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини, так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини.

Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця.

Водночас, як уже зазначалося, вирішення питання щодо прийняття чи відмови у прийнятті спадщини, за загальним правилом, є безумовним правом спадкоємця, яке він реалізовує на власний розсуд.

Повертаючись до обставин цієї справи суд зазначає, що позивач знав про смерть спадкодавця, і звертаючись до суду з даним позовом не зазначив про наявність у нього об`єктивних та істотних перешкод для прийняття спадщини протягом встановленого законом строку.

При цьому сам позивач зазначає, що він з власної волі не вчиняв жодних дій на прийняття спадщини протягом встановленого законом строку через наявність іншого спадкоємця за заповітом.

Таким чином, позивач на власний розсуд розпорядився наданим йому правом та, за відсутності на те об`єктивних перешкод, не вчиняв жодних дій на подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї тітки.

Одночасно суд зазначає, що наявність заповіту на іншу особу жодним чином не перешкоджала позивачу подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати наявність в нього права на спадкування.

У цьому аспекті потрібно також враховувати, що право на прийняття спадщини є суб`єктивним цивільним правом, зміст якого полягає в тому, що спадкоємцю надано альтернативу: прийняти спадщину або відмовитися від неї.

Разом з цим суд враховує, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивачем у даній справі не наведено жодних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач на власний розсуд, за відсутності на те жодних перешкод, не вчинив юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям ним певних прав, що випливають із спадкування. Усвідомленим невчиненням дій для прийняття спадщини спадкоємець на власний розсуд реалізовує своє право на відмову від прийняття спадщини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 264, 265 ЦПК суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

4. Відповідач: Харківська міська рада (; м. Харків, м-н Конституції, буд. 7).

5. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - 1: Приватний нотаріус Харківської міської державної нотаріальної контори Лук`янова Олена Борисівна (м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 29-А).

6. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - 2: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер невідомий; АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено 04.12.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко