СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7687/24

пр. № 2-о/759/480/24

05 вересня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Овода А.П.,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у квітні 2024 р. до суду надійшла вищезазначена заява про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.06.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 починаючи з 01.06.2014 почали спільно проживати однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 . За час проживання однією сім`єю чоловіка та дружини, пара вела спільне господарство, побут, разом проводили час та відпочинок, відвідували спільних друзів та родичів, проводили спільні витрати на придбання цінних паперів (деривативів), майнових прав на квартиру, меблів, побутової техніки, займалися благоустроєм житла та мали спільний бюджет. Сімейні стосунки будувались на взаємній повазі, турботі один до одного. Після повномасштабного вторгнення на територію України, ОСОБА_4 у березні 2022 року був мобілізований до військової частини НОМЕР_1 , де у подальшому проходив службу. ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок бойових дій ОСОБА_4 загинув. За весь період перебування у стосунках, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 шлюбні відносини офіційно не реєстрували. Встановлення даного факту заявнику потрібно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

02.05.2024 представник заінтересованої особи Міністерство оборони України подав пояснення, просив залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 . Зазначив, що позитивне вирішення даної заяви в судовому порядку безпосередньо впливатиме на права та обов`язки Міноборони як органу, уповноваженого на прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, кола спадкоємців загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , а також на право таких осіб на отримання одноразової грошової допомоги. Крім того, заявник не належить до визначеного законодавцем кола осіб, які можуть отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Сам по собі факт перебування позивача з померлим у близьких стосунках, не може свідчити про їх спільне проживання однією сім`єю. Крім того, з долучених примірників договору купівлі-продажу деревативу, договору-доручення, договору купівлі-продажу майнових прав не вбачається підтвердження придбання майна за спільні кошти, у свою чергу, значна частина долучених до заяви документів є особистими і не підтверджують обставини, яку ОСОБА_1 просить встановити суд. У прохальній частині заяви ОСОБА_1 не конкретизувала, за який період вона просить суд встановити факт проживання однією сім`єю із загиблим ОСОБА_4 , а тому зі змісту заяви неможливо встановити точний період спільного проживання сторін однією сім`єю. Показання свідків та додані фотокартки є недостатнім доказом для встановлення даного факту (а.с. 145-151).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2024 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 129-130).

Ухвалою судді від 16.04.2024 заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 132-133).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду (а.с. 140).

19.06.2024 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва залучено до участі в розгляді справи в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 (а.с. 227-228).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2024 задоволено заяву представника заявника ОСОБА_2 про витребування доказів (а.с. 229-230).

Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали, посилаючись на обставини викладені у заяві, вважають викладені вимоги належним чином обґрунтованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, звернувши увагу на конкретний період встановлення факту, відповідно до першого абзацу позовної заяви, а саме з 01.06.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні проти вимог заяви заперечував, у задоволенні заяви просив відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні, що відбулось 05.09.2024 пояснив, що він є сусідом, однокласником померлого та приятилем, зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали приблизно 10 років разом, як сім`я.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні, що відбулось 05.09.2024 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Із заявницею знайома з 2014 року, а з ОСОБА_4 знайома з 2006 року, та підтвердила, що померлий та заявниця жили як подружжя.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні, що відбулось 05.09.2024 пояснила, що вона є сусідкою та подругою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2014 року. Зазначає, що це дійсно було подружжя, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 надалі проживає у його квартирі, а також вона займалась похованням померлого.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

ІІІ. Фактичні обставини справи

cудом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01.06.2014 почали спільно проживати однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.04.2023 № 328841877 квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала ОСОБА_4 на праві приватної власності з 20.05.2015 (а.с. 13-14).

Згідно довідки від 30.07.20219 №3008- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 має фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 20).

Як вбачається з довідки ОСББ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ДІМ 11» вих. № 6 від 17.03.2023, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійсно фактично спільно проживали за адресою: АДРЕСА_2 , з моменту початку функціонування ОСББ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ДІМ 11» з 29.08.2017 року (а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видане повторно, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , шлюб між якими розірвано 27.11.2001 року (а.с. 21).

ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_9 , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 підтверджується, що шлюб між ними було розірвано 17.07.2003 (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_4 та ОСОБА_9 народився син ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 206).

Згідно довіреності посвідченої ПН КМНО Науменко М.Г. від 23.08.2022, зареєстрованої в реєстрі №1756 ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 бути його представником в державних та приватних установах, а також розпоряджатися ТЗ марки SKODA модель OKTAVIA, 2017 року випуску, серійний номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 07.08.2021 (а.с. 16, 15).

Відповідно до договору купівлі-продажу деривативу №170122-009 від 17.01.2022, договору доручення №170122Б005 від 17.01.2022, звіту до договору доручення (акт виконаних робіт) №170122Б005 від 17.01.2022, договору купівлі-продажу майнових прав № Д13/103 від 17.01.2022 ОСОБА_1 було придбано майнові права на об`єкт будівництва - квартиру АДРЕСА_3 , оплату за послуги здійснювалась ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується банківськими виписками (а.с. 28-39).

Як вбачається з видаткової накладної №ДН-20769 від 20.11.2017, а також товарних чеків від 05.11.2018, від 27.02.2020, від 05.11.2018, від 04.12.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 здійснювалась купівля меблів, адреса доставки яких АДРЕСА_2 (а.с. 43-45).

Заявницею надані в якості доказів фотографії, якими зафіксовані спільні подорожі, відпочинок, друзі та дитина від першого шлюбу (а.с. 46-126).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер в Луганській області Сєвєродонецькому районі с. Діброва (а.с. 24, 25).

14.02.2023 командир військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України надіслав сповіщення №21, в якому зазначив про необхідність сповістити близьких родичів про те, що водій 3-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_4 героїчно загинув, захищаючи територіальну цілісність та незалежність України. ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи на позиції біля населеного пункту Діброва Кремінської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області, внаслідок кулі ворожого снайпера отримав поранення, несумісне з життям (а.с. 23).

16.02.2023 на адресу ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 направлено сповіщення сім`ї №С-17, в якому повідомлено про смерть ОСОБА_4 та зазначено, що дане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавстом порядку (а.с. 22).

19.02.2023 ОСОБА_1 та Ритуальна служба СКП «Спецкомбінат ПКПО» уклали договір-замовлення №1.50045П на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 (а.с. 26-27).

19.02.2023 ОСОБА_1 отримала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (а.с. 25).

Як вбачається з листа від 26.03.2024 Міністерства оборони України за розглядом документів ОСОБА_1 відповідно до Протоколу №10/д, затвердженого Міністром оборони України 18.03.2024 комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 не відноситься до одного з подружжя та у зареєстрованому шлюбі із загиблим військовослужбовцем не перебуває, а також у зв`язку з неможливістю встановлення із наданих документів, непрацездатності заявниці або перебування її на утриманні військовослужбовця (а.с. 41, 168-175).

Відповідно до заяви від 28.07.2023 посвідченої ПН КМНО Мартишенко С.С. та зареєстрованою в реєстрі №668 ОСОБА_3 відмовився від одноразової грошової допомоги (а.с. 176).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

З матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право між заявником та заінтересованими особами.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17.

Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 р. викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).

У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16.

У відповідності до вищевказаних вимог, заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із заінтересованою особою надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання одніє сім`єю з ОСОБА_4 у період після 01.06.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Факт спільного проживання однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу після розлучення померлого, а саме, з 01.06.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_2, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_4 , заявник зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали у період з 01.06.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заяву підлягає задоволеню.

V. Розподіл судових витрат

відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з заінтересованих осіб підлягає пропорційному стягненню судовий збір на користь заявниці у розмірі 605 грн 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та жінки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), які проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у період з 01.06.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути пропорційно з заінтересованих осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В.Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 16.09.2024