Справа № 392/1403/24
Провадження № 2-о/392/56/24
У Х В А Л А

30 вересня 2024 року м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Назаренко К. П., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Маловисківська державна нотаріальна контора Кіровоградської області (вул. Містечкова, буд. 40, м. Мала Виска), про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В:

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом (тобто правил для позовного провадження), за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Верховний Суд в своїй Постанові від 08 липня 2021 року по справі №916/3209/20, акцентує, «що оскільки процесуальним законодавством за загальним правилом передбачено особисте звернення позивача до суду та власноручне підписання ним заяв по суті справи, то подання процесуальних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису позивача (його представника), що є штампом із зображенням підпису та може бути виготовлений і використаний будь-ким, не відповідає приписам частини другої статті 4, статей 42, 46, частини другої статті 162 ГПК України та не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа».

З матеріалів заяви встановлено, що вона та додані до неї документи підписані представником позивача шляхом використання факсиміле.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Враховуючи викладене, суддею встановлені підстави для повернення заяви, оскільки вона не підписана позивачем (його представником) власноручно. Це не позбавляє особу, заява якої повертається, після усунення умов, що були підставою для повернення заяви, звернутися до суду повторно.

Також всі адреси учасників процесу наведені у неналежній формі, яка встановлена підпунктом 2, п. 36 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою КМУ № 270 від 05.03.09. Вимога дотримання відповідної форми також закріплена у ДСТУ 4163:2020, п. 5.6: «Реквізити поштової адреси зазначають згідно з постановою Кабінету Міністрів України [7] у такій послідовності: назва вулиці, номер будинку, номер корпусу чи офісу (за потреби), назва населеного пункту, району, області, поштовий індекс.

Якщо місцезнаходження юридичної особи відрізняється від адреси фактичного здійснення діяльності чи розміщення офісу, у довідкових даних допустимо зазначати дві адреси: юридичну (зазначену в ЄДРПОУ) та фактичну (для листування)».

На 33-му році Незалежності, 15му році запровадження міжнародного стандарту вказування адрес, 10му році російської агресії та 3му році широкомасштабного вторгнення, продовжувати дотримуватися імперської традиції адресації є не лише порушенням правил, а й глибоко неетичною поведінкою. Тож невиконаною є вимога п. 2 ч. 1 ст. 175 ЦПК України щодо вказування у позовній заяві місцезнаходження або місця проживання (перебування) учасників справи.

Вищенаведене може стати підставою для залишення заяви без руху в подальшому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58, 62, 95, 177, 185 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, повернути заявнику разом із доданими до неї документами.

Роз`яснити заявнику, що за змістом ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Кіровоградського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя К. П. НАЗАРЕНКО