Справа № 601/3164/24
Провадження № 2-н/601/367/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Коротич І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини,-

встановив:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою та просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що слід відмовити заявниці у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пунктом 4 ч. 3 ст.163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 1, п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу та якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви, заявницею не зазначено обставини на яких ґрунтуються її вимоги, а саме: не зазначенні докази на підтвердження того, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні (довідка про склад сім`ї, акт з місця проживання, тощо ).

Отже, факт проживання заявниці разом з дитиною не підтверджений, що позбавляє суд можливості перевірити наявність у заявниці права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживає дитина.

Оскільки, заявницею подано заяву про видачу судового наказу з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, із якої не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, тому суд, вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 165, ст. 166 ЦПК України, суд,-

постановив:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини, - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також для звернення до суду в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення.

Суддя: