Справа № 490/6609/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

за участю секретаря - Романової К.Т.,

розглянувши заявуОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі №490/6609/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Хижняк А.В., звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із заявою про розстрочку виконання заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.02.2024 року, постановленого за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою терміном на 12 місяців щомісячно рівними частинами з дня набрання рішення суду законної сили, шляхом сплати щомісячного платежу.

Заява обгрунтована тим, щовідповідач має діагноз: цукровий діабет, 2 типа, періодично проходить стаціонарне лікування, являється інсулінозалежною людиною. Потребує щоденних витрат на своє лікування відповідно до діагнозу. Також, вказує, що у зв`язку із загальною складною економічною ситуацією в країні, що на сьогодні об`єктивно затрудняє ведення звичайного способу життя і беручи до уваги об`єктивну можливість покращення фінансово-економічних показників у майбутньому, негайне виконання даного рішення може бути істотно ускладненим та навіть зробити його неможливим, а тому його виконання, на думку відповідача, має бути розстрочено судом на 12 місяців рівними частинами щомісячно з моменту набрання рішення законної сили.

Ухвалою суду від 19.08.2024 року дану заяву залишено без руху, надано заявнику строк на усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

22.08.2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Хижняк А.В. надійшла заява про усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду від 19.08.2024 року.

Ухвалою суду від 26.08.2024 року заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

04.09.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Чуб К.І. надійшли пояснення, в яких заперечувала проти розстрочення виконання судового рішення, оскільки відповідачем не доведено скрутне фінансове становище.

27.09.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Чуб К.І. надійшли додаткові пояснення.

Сторони до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому вирішені питання, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, які не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість доводів заяви та заявлених вимог, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заочним рішенням Центрального районного суду від 07.02.2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за розписками від 03.12.2020 року в розмірі 500 000,00 грн та судові витрати в сумі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хижняк А.В. про перегляд заочного рішення від 07 лютого 2024 року у справі №490/6609/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою залишено без задоволення.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10.07.2024 року заочне рішення від 07.02.2024 року залишено без змін.

Рішення суду вступило до законної сили, знаходиться на виконанні.

Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюється іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення та зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо).

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду вцілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Крім того, суд враховує те, що вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення не може ставити сторін у нерівне положення, тому, враховуючи значний час з моменту постановленого рішення, процес інфляції, судом досліджується питання наявності у заявника виключних обставин, що зумовлюють необхідність у відстроченні виконання рішення.

Відповідно до частини 5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що відомості, які містяться у наданих документах, не доводять об`єктивну неможливість чи утруднення виконання судового рішення. Боржником також не доведено можливості сплачувати щомісячно платежі на виконання судового рішення протягом п`яти місяців, які залишилися, а відтак, доцільності та об`єктивної необхідності надання строку відтермінування виконання рішення в цілому.

Суд вважає, що існування встановлених обставин не створює випадок винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а скрутне матеріальне становище не має характеру особливої або виняткової обставини.

Складне фінансове становище, пов`язане з військовою агресією, не може бути безумовною підставою для надання розстрочення виконання судового рішення, при тому, що розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Таким чином, заявником не доведено винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, й про необхідність розстрочення такого. Складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на момент розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суд у даній справі, обґрунтованих підстав для такого розстрочення суд не вбачає, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Слід також зазначити,що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 263-265,435 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у справі №490/6609/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Черенкова Н.П.