Провадження № 4-с/761/131/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.

за участю секретаря Панчохи Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на дії та бездіяльність головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвої Світлани Сергіївни щодо виконання судового рішення, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» (далі по тексту - скаржник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою на дії головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвої Світлани Сергіївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , відповідно до якої просить суд визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвої Світлани Сергіївни щодо виконання судового рішення та зобов`язати державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні в якого перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-8012/10, виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.04.2010 у справі №2-8012/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 275 242,26 гривень.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.12.2022 року у справі №761/22691/21 (провадження №6/761/192/2022) замінено стягувача у виконавчих листах, виданих Шевченківським районним судом міста Києва у цивільній справі №2- 8012/10, а саме: ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

18.07.2024 року головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвою Світланою Сергіївною відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №2-8012/10 від 03.08.2010 року.

19.04.2023 головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвою Світланою Сергіївною (надалі - Відділ) замінено сторону виконавчого провадження на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

З моменту відкриття виконавчого провадження (18.07.2016) і до моменту направлення даної скарги державним виконавцем були проведені наступні дії (отримано відповіді від державних органів):

1) 17.04.2020 отримано відповідь від Державної фіскальної служби про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців;

2) 17.04.2020 отримано відповідь від Державної фіскальної служби про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб;

3) 17.04.2020 отримано відповідь від МВС щодо наявності транспортних засобів;

4) 18.06.2021 отримано відповідь від МВС щодо наявності транспортних засобів;

5) 03.02.2022 отримано відповідь від Державної фіскальної служби про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців;

6) 04.02.2022 отримано відповідь від Державної фіскальної служби про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб;

7) 12.02.2022 отримано відповідь від МВС щодо наявності транспортних засобів;

8) 19.04.2023 отримано відповідь від Державної фіскальної служби про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців;

9) 19.04.2023 отримано відповідь від Державної фіскальної служби про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб;

10) 19.04.2023 отримано відповідь від МВС щодо наявності транспортних засобів.

Проте, як зазначає скаржник, у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-8012 головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвою Світланою Сергіївною з 2016 по 2024 роки не вжито всього комплексу заходів, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

- порушено строки проведення перевірки майнового стану боржника, встановлені частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження";

- відсутні запити до реєстраційних органів (територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, інших реєстраторів) і отримання з відповідних державних баз даних та реєстрів, у т.ч. електронних, інформацію про наявність у власності Боржника: а) транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, інше); б) об`єктів нерухомого майна (споруд, будівель, нежитлових будівель, земельних ділянок) або орендованих ним земельних ділянок; в) тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів - у порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»;

- відсутність встановлення інформації про договори Боржника про зберігання цінностей або надання Боржнику в найм (оренду) індивідуальних банківських сейфів - у порушення вимог п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»;

- відсутність інформації про наявність дебіторської заборгованості Боржника, для можливості звернути стягнення на кошти Боржника, що знаходяться на його рахунках та рахунках його боржників - у порушення вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»;

- порушено вимоги ч.1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», в частині не звернення до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи;

- порушено вимоги п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в частині обмеження боржника у праві виїзду за межі України у разі неявки або ненадання відомостей, ухиленні від виконання судового рішення;

- порушено вимогм Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження в частині невнесення до автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей про здійснення виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, представник скаржника звернувся до суду із вказаною скаргою.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином.

В силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.04.2010 у справі №2-8012/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 275 242,26 гривень.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.12.2022 року у справі №761/22691/21 (провадження №6/761/192/2022) замінено стягувача у виконавчих листах, виданих Шевченківським районним судом міста Києва у цивільній справі №2- 8012/10, а саме: ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

18.07.2024 року головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвою Світланою Сергіївною відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №2-8012/10 від 03.08.2010 року.

При цьому, скаржник посилається на те, що з 2016 по 2024 роки головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвою Світланою Сергіївною, не вжито всього комплексу заходів, передбачених статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження». На підтвердження зазначеного скаржник надав копію скрін-шоту з автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо руху виконавчого провадження та дій, які вчинялись державною виконавчою службою в рамках такого провадження.

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, справа N° 922/3537/17, провадження N° 12-127гс19 зазначено, що суд під час вирішення справи повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Необхідно враховувати, з якою метою особа звертається до суду, та чи дійсно порушено право особи з огляду на положення статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України, де зазначено, що особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорення.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки, заявником не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами факту бездіяльності головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвої Світлани Сергіївни в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2010 року у справі №2-8012/10, при цьому, за наслідком цього, судом не встановлено порушень прав чи свобод скаржника з боку державного виконавця, з огляду на положення ч. 3 ст. 451 ЦПК України, суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на дії та бездіяльність головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвої Світлани Сергіївни щодо виконання судового рішення, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: