Справа № 766/4561/24
03 жовтня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Булах Є.М.,
секретар судового засідання Арутюнової К.А.
справа №766/4561/24; провадження №2/766/9308/24
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), поданим та підписаним представником за дорученням ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 )
відповідача ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 )
предмет та підстави позову: про стягнення аліментів на утримання матері
учасники справи: не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та,-
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
27 березня 2024 року представник позивача діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку(доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із позовом до суду, викликати та допитати у судовому засіданні свідків.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є непрацездатною особою похилого віку, має хронічні вікові захворювання, єдиним доходом позивача є пенсія розміром 4 021,76 грн, розмір якої недостатній для проживання.
Відповідач є сином позивачки, знаходиться у працездатному віці, неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліменти нікому не сплачує, не є особою з інвалідністю, проте уникає своїх обов`язків щодо утримання матері, хоча таку можливість має.
Скрутний матеріальний стан позивача та наявність захворювань вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача як сина позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і довічно.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався.
ІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.05.2024 року.
У час призначений для розгляду справи позивач не з`явилася, подала заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням її представника у іншому судовому засіданні.
Судове засідання відкладено на 08.07.2024 року.
Представник позивача, та позивач у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду представник позивача подала клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку.
У зв`язку із неявкою відповідача судове засідання відкладено на 29.07.2024 року.
Представник позивача, та позивач у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду представник позивача 29.07.2024 року подала клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку. Клопотання про виклик у судове засідання просила повернути без розгляду, у зв`язку із відсутністю необхідності, оскільки підстави для їх виклику відпали.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.07.2024 року із занесенням до Журналу судового засідання клопотання позивача про виклик та допит осіб у якості свідків повернуто без розгляду. У зв`язку із неявкою у судове засідання відповідача судове засідання відкладено на 20.08.2024 року.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у судовому засіданні з розгляду іншої кримінальної справи, судове засідання не відбулося. Розгляд справи призначено на 03.10.2024 року.
Представник позивача, та позивач у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду представник позивача 29.07.2024 року подала клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку.
Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у її відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановов розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 16.02.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса), ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №3687 від 11.09.1972 року).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26.03.2004 року є пенсіонером за віком, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 від 19.11.2004 року.
07.09.1978 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвали шлюб, про що 10.04.2001 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Херсона видано свідоцтва про розірвання шлюбу (актовий запис №443 від 07.09.1978 року).
Відповідно до довідки про доходи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Херсонському ОУ ПФУ в Херсонській області і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01.10.2023 по 31.03.2024 складає 22 587,71 грн.
ІV. Оцінка Суду.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України).
Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.
Поняття «непрацездатні громадянина» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Зі змісту положень ч.3 ст.75 СК України непрацездатним вважається той з батьків, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи.
Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
Водночас доведення потреби в матеріальній допомозі є процесуальним обов`язком саме позивача. Потреба у матеріальній допомозі означає недостатність коштів, необхідних для підтримання нормальної життєдіяльності особи, а тому потреба в матеріальній допомозі має визначатися відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму. Щодо потреби у матеріальній допомозі, то вона має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому, з урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України, положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при визначенні потреби у матеріальній допомозі треба виходити з критеріїв, закріплених в ч.4 ст.75 СК України.
Критерії визначення потреби у наданні матеріальної допомоги передбачені у ч.4 ст.75 СК України, відповідно до якої один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу .
Враховуючи вищевикладене, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі наявності складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.
У разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.
Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі ВС від 05.09.2019 року у справі №212/1055/18-ц.
У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.
Судом встановлено, та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, що позивач є непрацездатною особою, має ряд хронічних захворювань та потребує постійного лікування, доходи, які складаються із пенсійного забезпечення є занадто малими, щоб забезпечити нормальну життєдіяльність та лікування.
Обставин за яких відповідач у цій справі може бути звільнений від обов`язку утримувати непрацездатну матір судом не встановлено.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень суду надано не було.
Враховуючи матеріальний стан позивача, а також те, що позивач є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, має хронічні захворювання, окрім пенсії, інших джерел доходів не має, у свою чергу, відповідач, маючи законодавчо визначений обов`язок щодо утримання своєї непрацездатної матері є працездатною особою, утриманців не має, відомості про зворотнє у суду на час розгляду справи відсутні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.
VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення 1 211,60 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 4, 202 СК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 133, 178, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 280-284, 353-355, 430 ЦПК України, суд,-,
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із позовом до суду, тобто з 27.03. 2024 року і довічно.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення складено 03.10.2024 року.
Суддя Є.М. Булах