ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8252/24 Справа № 190/802/24 Головуючий у першій інстанції: Кудрявцева Ю. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 28 січня 2022 року між нею та АТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір №6354, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 19623,66 грн, відсоткова ставка за кредитом - 0,001% річних. За роз`ясненнями працівників банку, кредитним договором встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 28.01.2022 по 27.11.2023 - 4,5% від суми кредиту, з 28.05.2023 по 27.08.2024 - 3,5% від суми кредиту, з 28.08.2024 року по 27.11.2025 року - 2,5% від суми кредиту, з 28.11.2025 по 28.01.2027 - 1,4% від суми кредиту. Загальна сума комісії за обслуговування кредитної заборгованості -35028,15 грн. Однак, за весь час кредитування банком не було надано супутніх послуг з обслуговування кредитної заборгованості. Проаналізувавши прописані банком умови кредитування, графіки платежів було встановлено, що погашення кредитної заборгованості за договорами має здійснюватися шляхом внесення позивачем на відповідні рахунки майже рівних щомісячних платежів, однак за весь строк кредитування позивач повинен як повернути фактично отримані суми кредитів (тіло) та відсотки за користування ними (0,01 % річних), так і сплатити кошти за надсилання йому інформації банком про стан його кредиту (безоплатність чого, у свою чергу, прямо встановлена законом), а також несправедливо великі суми комісії за обслуговування кредитної заборгованості (без зазначення, що саме із себе представляє таке обслуговування) у загальному розмірі 35028,15 грн., що взагалі перевищує суму коштів, отриманих від банку на споживчі потреби майже вдвічі. Вважає, що умови укладеного з відповідачем кредитного договору №6354 від 28.01.2022 року, яким передбачено її обов`язок платити на користь банку кошти за обслуговування кредиту є незаконними, не відповідають вимогам справедливості та суперечать вимогам чинного законодавства у сфері захисту прав споживачів. Тому позивачка просила визнати недійсною з моменту укладення договору умови п.1.2 кредитного договору №6354 від 28.01.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк "Кредит Дніпро" в частині встановленої щомісячної комісії за обслуговування кредиту з 28.01.2022 року по 28.01.2027 року; зобов`язати АТ "Банк "Кредит Дніпро" здійснити перерахунок здійснених із часу укладення кредитного договору №6354 від 28 січня 2022 року ОСОБА_1 платежів, зарахувавши сплачену нею комісію у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсною з моменту укладення договору умову пункту 1.2 кредитного договору №6354 від 28 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк "Кредит Дніпро", в частині встановленої щомісячної комісії за обслуговування кредиту з 28.01.2022 року по 28.01.2027 року. Зобов`язано АТ "Банк "Кредит Дніпро"здійснити перерахунок здійснених із часу укладення кредитного договору №6354 від 28 січня 2022 року ОСОБА_1 платежів, зарахувавши сплачену нею комісію у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором. Стягнуто з АТ "Банк "Кредит Дніпро"на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3028,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ "Банк "Кредит Дніпро", посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 28 січня 2022 року між позивачкою та відповідачем було укладено кредитний договір №6354, за умовами якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином зобов`язується виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором (а.с. 12-13, 42).

Відповідно до умов пункту 1.2 кредитного договору №6354 від 28 січня 2022 року, зокрема, кредит надається на наступних: сума кредиту 19623,66 грн, строк кредитування 60 місяців із кінцевою датою повернення кредиту 28.01.2027 року; цільове призначення - на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 28.01.2022 по 27.05.2023 - 4,5% від суми кредиту, з 28.05.2023 по 27.08.2024 - 3,5% від суми кредиту, з 28.08.2024 по 27.11.2025 року - 2,5% від суми кредиту, з 28.11.2025 по 28.01.2027 - 1,4% від суми кредиту.

У розділі 2 кредитного договору №6354 від 28 січня 2022 року, зокрема, зазначено, що супровідними послугами, що придбаваються у зв`язку із договором є послуги з розрахунково-касового обслуговування, в тому числі ті, що надаються під час погашення заборгованості за договором; вартість таких послуг визначається згідно з Тарифами, опублікованими на офіційному сайті банку.

Розділом 4 вказаного вище кредитного договору погоджено Графік платежів, яким, зокрема, передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості з 28.01.2022 року по 28.01.2027 року у загальному розмірі 35028,15 грн (а.с. 13 зворот -14, 43).

20 березня 2024 року ОСОБА_1 направила АТ "Банк "Кредит Дніпро"лист від 20.03.2024, в якому, зокрема, зазначила, що за весь час кредитування банком не було надано супутніх послуг з обслуговування кредитної заборгованості та просила провести перерахунок заборгованості за кредитним договором №6354 від 28 січня 2022 року, у зв`язку з виключенням з обліку заборгованості за обслуговування кредитної заборгованості (а.с. 15).

Встановлено, що з 28 лютого 2021 року позивачка здійснила наступні щомісячні платежі, з яких було сплачено на користь банку комісію 28.02.2022 - 883,06 грн, 28.03.2022 - 883,06 грн, 28.04.2022 - 883,06 грн, 28.05.2022 - 883,06 грн, 28.06.2022 - 883,06 грн, 28.07.2022 - 883,06 грн, 29.08.2022 - 834,68 грн, 08.09.2022 - 48,38 грн, 28.09.2022 - 883,06 грн, 31.10.2022 - 883,06 грн, 28.11.2022 - 883,06 грн, 28.12.2022 - 883,06 грн, 30.01.2023 - 46,61 грн, 06.02.2023 - 836,45 грн, 28.02.2023 - 883,06 грн, 28.03.2023 - 883,06 грн, 28.04.2023 - 883,06 грн, 29.05.2023 - 686,83 грн, 28.06.2023 - 686,83 грн, 28.07.2023 - 686,83 грн, 28.08.2023 - 686,83 грн, 28.09.2023 - 686,83 грн, 30.10.2023 - 686,83 грн, 28.11.2023 - 686,83 грн, 28.12.2023 - 686,83 грн, 29.01.2024 - 686,83 грн, 28.02.2024 - 686,83 грн (а.с. 89).

Відповідно до розрахунку, наданого банком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №6354 від 28 січня 2022 року, станом на 12.06.2024 року, становить 19186,08 грн та складається із залишку строкового кредиту в розмірі 16454,63 грн, простроченого кредиту - 670,93 грн, прострочених відсотків - 0,03 грн, прострочених комісій - 2060,49 грн (88-89).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В пункті 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена з 28.01.2022 по 27.05.2023 - 4,5% від суми кредиту, з 28.05.2023 по 27.08.2024 - 3,5% від суми кредиту, з 28.08.2024 по 27.11.2025 року - 2,5% від суми кредиту, з 28.11.2025 по 28.01.2027 - 1,4% від суми кредиту.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору №6354 від 28 січня 2022 року (колонка 7 графіку). Загальний розмір комісії за обслуговуванням кредитної заборгованості з 28.01.2022 року по 28.01.2027 року складає 35028,15 грн.

Встановивши у кредитному договорі №6354 від 28 січня 2022 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 35028,15 грн, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

При цьому згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування 35028,15 грн є суттєвим порівняно із розміром кредиту, отриманого ОСОБА_1 (19623,66 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

У кредитному договорі №6354 від 28 січня 2022 року не наведено детальний опис (перелік) послуг, що надаються банком, за які встановлюється щомісячна комісія (за обслуговуванням кредитної заборгованості) споживачу у значному розмірі.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, дано визначення терміну послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як плата за управління кредитом, не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання кредиту, у зв`язку із укладенням кредитного договору відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту - позичальнику.

АТ «Банк «Кредит Дніпро» не представлено належних доказів на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто оспорювані умови кредитного договору є несправедливими, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для визнання недійсним з моменту укладення договору умову пункту 1.2 кредитного договору №6354 від 28 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк "Кредит Дніпро", в частині встановленої щомісячної комісії за обслуговування кредиту з 28.01.2022 року по 28.01.2027 року.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 08 березня 2023 року у справі №204/2820/21, від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20, від 09 лютого 2024 року в справі №337/3703/22.

Згідно зі статтею 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Таким чином, встановивши наявність підстав для визнання частково недійсним пункту 1.2 кредитного договору №6354 від 28 січня 2022 року, в порядку застосування наслідків недійсності правочину необхідно зобов`язати АТ «Банк «Кредит Дніпро» здійснити перерахунок кредитної заборгованості позичальника в частині сплаченої з часу укладення кредитного договору комісії, зарахувавши її у рахунок інших обов`язкових платежів, що по своїй суті забезпечить захист інтересу позичальника у правовій визначеності.

Зазначене також узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

Щодо обґрунтування апеляційної скарги суперечливою позицією позивачки з моменту укладення кредитного договору, з огляду на зміну її думки щодо умов кредитного договору в частині встановленої комісії, на думку колегії суддів, не спростовує можливість позичальника оскаржити умови договору як повністю, так і в частині, встановивши, що банк порушив законодавство про споживче кредитування.

За положеннями частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

За змістом частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (абзац 2 п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір).

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір).

Позовна заява у даній справі подана через Електронний суд 12 квітня 2024 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 1).

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік установлено, зокрема, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, а також, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1937,92 грн (3028,00 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2024 року х 0,4 - ставка судового збору за вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою х 2 заявлено дві позовні вимоги х 0,8 коефіцієнт для пониження розміру ставки судового збору при поданні позову в електронній формі).

У зв`язку з цим, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру стягнутого з відповідача на користь держави судового збору з 3028,00 грн, на 1937,92 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутого з відповідача на користь держави судового збору. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задовольнити частково.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року в частині розміру стягнутого з Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на користь держави судового збору змінити з 3028,00 грн, на 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп.

В іншій частині рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова