Справа № 344/5997/24
Провадження № 22-ц/4808/1307/24
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2024 року, у складі судді Пастернак І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, стягнення судових витрат,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 17.09.2023 року близько 14 год 00 хв по АДРЕСА_1 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Ford Fusion з д.н.3. НОМЕР_1 , невірно оцінив дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем марки Renault Megane з д.н.3. НОМЕР_2 , у результаті чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, що підлягають відшкодуванню. Одразу після ДТП за взаємною згодою обох її учасників складено «Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» від 17.09.2023, тобто так званий «Європротокол», у пункті 14 якого ОСОБА_3 своїм особистим підписом засвідчив визнання ним власної вини щодо наслідків ДТП. Наступного дня ним було письмово поінформовано ПАТ НАСК «ОРАНТА». 26.09.2023 представником ПАТ НАСК «ОРАНТА» проведено огляд автомобіля та складено відповідний протокол. Для відновлювального ремонту його пошкодженого транспортного засобу марки Renault Megane з д.н.3. НОМЕР_2 він поніс витрати на загальну суму 43229,20 грн, що складає величину реальних збитків, які підлягали відшкодуванню в повному обсязі. 03.10.2023 він письмово звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування. 16.10.2023 на його розрахунковий рахунок надійшли кошти у сумі 18 475,14 грн від ПАТ НАСК «ОРАНТА» у вигляді часткового страхового відшкодування завданих внаслідок ДТП збитків (матеріальної шкоди). 23.10.2023 він повторно письмово звернувся до ПАТ НАСК «ОРАНТА» із заявою, з метою відшкодування повного обсягу завданих збитків у вигляді здійснення додаткової доплати різниці коштів між отриманою сумою і розміром затрат на відновлювальний ремонт для приведення у придатний за цільовим призначенням стан автомобіля марки Renault Megane з д.н.з. НОМЕР_2 , що був до дорожньо-транспортної пригоди. Однак, у відповідь листом ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 17.11.2023 за №09-02-17/9248 було поінформовано, що страховою компанією 12.10.2023 проведено розрахунок страхового відшкодування нібито з урахуванням «коефіцієнту фізичного зносу». 30.11.2023 на адресу ПАТ НАСК «ОРАНТА» він вкотре подав письмове звернення для забезпечення повної компенсації завданих збитків, пов`язаних із понесеними затратами на відновлювальний ремонт свого автомобіля внаслідок ДТП. Листом від 13.12.2023 за № 09-02-17/10150 повідомлено, що страхова компанія не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Ford Fusion 3 д.н.3. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який керував джерелом підвищеної небезпеки і згідно з пунктом 14 Європротоколу визнав себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні автомобіля, на час ДТП була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216164266 від 08.08.2023. Згідно з цим полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень, франшиза 0 (нуль) грн. Таким чином, оскільки втрати, яких він зазнав у зв`язку зі пошкодженням належного йому транспорту внаслідок ДТП, а також витрати, які він зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) з даного приводу складають їх обсяг у розмірі 43229,20 грн, з яких представництвом ПАТ НАСК «ОРАНТА» відшкодовано йому тільки 18 475 грн 14 коп, то решту витрачених ним коштів у сумі 24 754 грн 06 коп. (43229,20 -18 475,14 = 24 754,06) повинен відшкодувати завдавач шкоди ОСОБА_3 .

Моральна шкода пов`язана із тим, що з вини відповідача ОСОБА_3 внаслідок ДТП було пошкоджено належний йому транспортний засіб - марки Renault Megane з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який тривалий час було неможливо експлуатувати через перебування в ремонті. Ця обставина спричинила дискомфорт та непередбачувані незручності, пов`язані із значними затратами часу на формальні процедури з приводу відновлення порушеного права, в тому числі для вжиття заходів з метою відшкодування завданої матеріальної шкоди (збитків), а також пошуку необхідних запчастин (бувших у використанні) з метою максимального здешевлення послуг для ремонту авто. Пошкодження його майна спричинило йому душевні страждання та значні незручності особистого характеру, оскільки вказані вище обставини змусили змінити звичний побут та заплановані заходи членів його сім`ї. Крім цього, відповідач ОСОБА_3 відмовився врегулювати спір в добровільному порядку, посилаючись на наявність цивільного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи всі вищенаведені факти і обставини, завдану йому моральну шкоду в грошовому еквіваленті він оцінює в 5000 гривень, яку просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ПАТ НАСК «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, стягнення судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним та не обґрунтованим.

Зазначив, що в результаті ДТП з вини відповідача ОСОБА_3 17 вересня 2023 року його автомобіль марки Megane з д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, тобто було заподіяно матеріальні збитки, що підлягають відшкодуванню.

26 вересня 2023 року представником ПАТ НАСК «ОРАНТА» було проведено огляд автомобіля та складено відповідний протокол в якому зазначено перелік пошкоджень.

Відповідач, заперечуючи перелік пошкоджень, зокрема у відзиві зазначав що деякі види робіт не відображені в протоколі (акті) огляду транспортного засобу представником страхової компанії, однак значаться у переліку виконаних робіт по ремонту пошкодженого автомобіля згідно із актом надання послуг №61 від 06.10.2023 року.

Апелянт ОСОБА_1 пояснив, що в протоколі (акті) огляду транспортного засобу за участю його власника відображаються виключно пошкодження, а відомостями акту надання послуг щодо ремонту викладено перелік виконаних робіт, які виявились необхідні для усунення таких пошкоджень та ремонту (відновлення) деталей з метою приведення мого автомобіля у придатний для експлуатації стан до факту ДТП.

В даному випадку повністю підлягали заміні певні деталі кузова пошкодженого транспортного засобу марки Renault Megane з д.н.3. НОМЕР_2 (номер /VIN/ кузова НОМЕР_4 ): витратні матеріали (саморізи, кріплення обшивки/молдингів); кришка багажника з облицюванням (задня дверка, ліхтар правий внутрішній задній, ляда) та ліхтарем заднім правим зовнішнім («стоп»-ліхтар), оскільки їх ремонт (рихтування) для приведення у придатний за цільовим призначенням стан, що був до дорожньо-транспортної пригоди, унеможливлював приведення відповідно до технічних вимог, в тому числі через економічну недоцільність їх відновлення через значну втрату втрачених об?єктивних функціональних естетичних характеристик.

Зокрема, вартість «бувшої у використанні», а не нової, кришки багажника (задня дверка, ляда) разом з ліхтарем правим внутрішнім заднім відповідно до видаткової накладної склала 31000 грн, що підтверджується наданими чеками.

Крім того,попередні умови заміни задньої дверки із наявними петлями вимагають проведення робіт демонтажу і монтажу «стелі» (обшивки) транспортного засобу. Що стосується заміни електропроводки то така проводиться навіть у випадку пошкодження в електропроводці спеціальних «автомобільних електричних герметичних роз?ємів» до світлових приладів, що внаслідок ДТП фактично були розбиті.

Згідно із протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 26.09.2023 представником страхової компанії було зазначено пошкодження окремих деталей, а саме: «ліхтар задній зовнішній» та «ліхтар задній внутрішній», що зумовлювало їх заміну: «ліхтар задній внутрішній» відповідної моделі придбано у якості бувшого у використанні світлового приладу відповідно до видаткової накладної від 22.09.2023 №2792 разом із задньою дверкою; «ліхтар задній зовнішній», придбано внаслідок ушкодження даного світлового приладу за результатами огляду уповноваженої особи страховика і відповідає належним чином змісту протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 26.09.2023.

Отже, для відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Renault Megane 3 д.н.3. НОМЕР_2 із використанням бувших у використанні основних запчастин, які підлягали заміні, він поніс витрати на загальну суму 43 229, 20 грн, що складає величину реальних збитків, які підлягають відшкодуванню в повному обсязі. На підтвердження вказаних розрахунків надано суду відповідні документальні докази у вигляді чеків та квитанцій.

Апелянт зазначив, що дана сума відшкодування, а саме в розмірі 43 229,20 грн є мінімізована, оскільки у випадкуздійснення аналогічних ремонтних робіт із врахуванням даних протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 26.09.2023 за описаними пошкодженнями автомобіля внаслідок ДТП вартість відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу у сервісному центрі «RENAULT» із використанням послуг Приватної виробничо-комерційної фірми «В.С.К.» складала б 76532, 15 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який керував джерелом підвищеної небезпеки і згідно з пунктом 14 Європротоколу визнав себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні мого автомобіля, на час ДТП була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N? 216164266 від 08.08.2023 року.

Апелянт зазначив, що судом не враховано положення ст. 511 ЦК України, якими визначено, що зобов?язання не створює обов?язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов?язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

На думку апелянта, обов?язок в повному обсязі відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) чинним законодавством визначено за винуватцем ДТП, який вправі вимагати такої компенсації або певних виплат від страховика на підставі договору страхування.

Висновок суду про те, що необхідно оскаржувати рішення страховика про виплату страхового відшкодування у виплаченому ним розмірі, який є менший від понесених мною фактичних витрат, оскільки вказане питання з урахуванням положень ч. 1 ст. 1194 ЦК України лежить у площині правовідносин між страхувальником та страховиком на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є упередженим, оскільки суд залишив поза увагою те, що спір між сторонами виник на підставі цивільно-правових відносин - договору обов?язкового страхування, що може бути вирішений в регресному порядку.

Апелянт зазначив, що втрати, яких він зазнав у зв?язку зі пошкодженням належного транспортного засобу внаслідок ДТП, та які затрачені для відновлення свого порушеного права складають 43 229,20 грн, з яких представництвом ПАТ НАСК «ОРАНТА» відшкодовано 18 475, 14 грн, а тому решту витрачених коштів у сумі 24 754, 06 грн повинен відшкодувати завдавач шкоди гр ОСОБА_3 .

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Душенко В.А. зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують.

Зазначила, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

В даному випадку у страховика виник обов`язок щодо відшкодування шкоди та таке відшкодування було здійснено за заявою позивача. По суті позивач не згоден з сумою відшкодованої шкоди виплаченою йому ПАТ «НАСК «Оранта».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до ч. 6 статті 19 ЦПК України віднесені справи незначної складності та справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не в повній мірі відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що за договором страхування цивільно-правової відповідальності страховиком відшкодовується лише шкода, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом, та що обов`язок з виплати страхового відшкодування покладається на страховика.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.09.2023 року близько 14 год 00 хв по АДРЕСА_1 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Ford Fusion з д.н.3. НОМЕР_1 не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем марки Renault Megane з д.н.3. НОМЕР_2 , у результаті чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Зазначена ДТП сталася з вини водія транспортного засобу Ford Fusion з д.н.3. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , що підтверджується спільно складеним учасниками ДТП повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 17.09.2023 року (а.с.18).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ford Fusion з д.н.3. НОМЕР_1 ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА».

18.09.2023 року ОСОБА_1 було письмово поінформовано ПАТ НАСК «ОРАНТА» про ДТП (а.с.19-20).

26.09.2023 представником ПАТ НАСК «ОРАНТА» було проведено огляд автомобіля Renault Megane та складено відповідний протокол (а.с.21-23).

Згідно страхового акту № ОЦВ-23-09-98006/1 від 16.03.2023 року ПАТ НАСК «ОРАНТА», дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 17.09.2023 року, на підставі діючого законодавства України, умов укладеного договору страхування, проведеного розслідування, подія визнається «страховим випадком». Сума страхового відшкодування ОСОБА_1 складає 18 4750,14 грн. (а.с.30-33, 34).

За результатом розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про здійснення страхового відшкодування (а.с.24), ПАТ НАСК «ОРАНТА» відшкодувала позивачу 18 475,14 грн.

23.10.2023 ОСОБА_1 письмово звернувся до ПАТ НАСК «ОРАНТА» із заявою, в якій просив доплатити суму 25 129,00 грн, внаслідок фактичних затрат на ремонт авто після ДТП (а.с.35).

У відповідь листом ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 17.11.2023 за №09-02-17/9248 було поінформовано, що страховою компанією 12.10.2023 проведено розрахунок страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (а.с.36).

30.11.2023 на адресу ПАТ НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_1 подав повторну заяву для забезпечення повної компенсації завданих збитків, пов`язаних із понесеними затратами на відновлювальний ремонт свого автомобіля внаслідок ДТП (а.с. 37).

Листом від 13.12.2023 за № 09-02-17/10150 ПАТ НАСК «ОРАНТА» повідомила, що страхова компанія не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі (а.с.38).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: «внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

19 липня 2021 року Верховним Судому складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у прийнятій постанові по справі №206/3219/15-ц зроблено наступні правові висновки: статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розмірам шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи згідно протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 26.09.2023 року, складеного представником НАСК «ОРАНТА», транспортний засіб Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 отримав наступні пошкодження: ліхтар задній зовнішній; ліхтар задній внутрішній; панель задка;кришка багажника; облицювання багажника; державний номерний знак задній; рамка державного номерного знаку; облицювання панелі заднє.

Згідно з ремонтною калькуляцією від 03.10.2023 року виготовленою за допомогою програмно-технічного комплексу Audatex, загальна вартість ремонту автомобіля позивача складає 39 163, 81 грн.

3 розрахунку страхового відшкодування від 12.10.2023 року страхова сума за договором становить 160 000 грн, знос транспортного засобу на день страхового випадку становить 70%, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить 39 163, 81 грн, розмір матеріального збитку ( з врахуванням зносу деталей , що замінюються) становить 18 475, 14 грн.

За результатом розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про здійснення страхового відшкодування, ПАТ НАСК «ОРАНТА» відшкодувала позивачу 18 475,14 грн.

Позивач двічі звертався до ПАТ НАСК «ОРАНТА» з проханням доплатити суму відшкодування в розмірі 25 129 грн, внаслідок фактичних затрат на ремонт авто після ДТП, однак отримав відмову.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 не заперечував, що позивачем згідно калькуляції доведено понесення витрат на ремонт автомобіля на загальну суму 35 391, 20 грн. Оскільки, на думку відповідача, страховою компанією відшкодовано 18 475 грн, різниця здійснених необхідних затратах та виплатою складає 16 916,06 грн, а з урахуванням зносу транспортного засобу в 70% буде становитиме 5 074, 82 грн, і даний розмір вішдовування він згідний оплатити.

Однак судом першої інстанції не було враховано, що оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 910/3867/16, від 01 лютого 2018 року у справі № 910/22886/16, від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу та його складових частин ураховується при визначенні матеріального збитку, який відшкодовується страховиком. Натомість при визначенні розміру відшкодування, яке підлягає стягненню з винної особи, ураховується принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, зокрема відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (статті 1192, 1194 ЦК України).

Позивачем на підтвердження понесених ним фактичних витрат на відновлення транспортного засобу подано наступні докази: квитанції з терміналу «ПриватБанк» від 22.09.2023 № 0.0. .2 на суму 1200 грн та від 25.09.2023 №0.0..2 на суму 29800 грн, які перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_4 за придбання задньої ляди та фонаря, всього на суму 31000 грн (а.с.25); квитанцію про оплату послуг переказу готівки та доставлення товару через ТОВ «Нова пошта» від 25.09.2023 № на суму 1728 грн (а.с. 26); згідно чеку №14833 від 03.10.2023 оплачено 601,20 грн за саморізи та кріплення обшивки /холдингів (а.с.27); згідно акту наданих послуг № 61 від 06.10.2023 вартість ремонтних робіт транспортного засобу марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 становить 9900 грн, що підтверджується також чеком № на суму 9900 грн. (а.с. 28-29). Отже всього позивачем понесено витрати на відновлення транспортного засобу у сумі 43299,20 грн.

Зазначені докази стороною відповідача не спростовано.

Відтак враховуючи те, що страховою компанією ПАТ НАСК «ОРАНТА» позивачу відшкодовано 18 475,14 грн, то з відповідача підлягає до стягнення 24754,06 ( 43229,20-18475,14) грн.

Оскільки суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, то рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Що стосується рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем з урахуванням встановлених по справі обставин не представлено доказів заподіяння йому моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 5000 грн.

Тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди без зміни.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 141 ЦПК України (ч.1,2) передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру

задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову, то з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 1211,20 грн та судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 1816,80 грн, а всього 3028 грн.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) викладено висновок, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи позов до суду першої інстанції позивач також просив про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції, надано засвідчені копії: договору про надання правової допомоги від 05.02.2024 року, укладеного між Адвокатом Любчик С.Р. та ОСОБА_1 ; ордер серія АТ №1064939; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №816; акт приймання передача наданих послуг від 28.03.2024 року на суму 10 000 грн; квитанція №435669 від 05.02.2024 року на суму 10 000 грн.

Враховуючи положення пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу та покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, то колегія суддів з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи приходить до висновку про стягнення на користь позивача з ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 5000 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної шкоди скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду в розмірі 24754,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати по оплаті судового зору у сумі 3028 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин