441/1818/24 2/441/757/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30.09.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Ференц О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

І. Стислий виклад обставин справи:

26.07.2024 представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки 300553,60 грн. заборгованості за кредитним договором № 422794-КС-002 від 22.12.2023. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що 22.12.2023 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір про надання кредиту № 422794-КС-002 в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця https://my.bizpozyka.com. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 422794-КС-002 від 22.12.2023. Відповідно до п.1 Договору кредитодавець надає позивальникові кредит у розмірі 75000,00 грн. строком на 24 тижні до 07.06.2024 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15012667 % в день. Комісія за надання кредиту 11250,00 грн. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Відповідно до п. 2 Договору протягом строку кредитування процента ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початку календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та повернення кредиту згідно графіку платежів.

22.12.2023 позивач видав відповідачці кредит у розмірі 75000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , вказану відповідачкою в особистому кабінеті при заповненні анкетних даних, що підтверджується витягом з анкети клієнта, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі.

Відповідачка умов договору не виконала, здійснила один платіж на суму 16250,00 грн., решту заборгованості не погасила. У зв`язку з порушенням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 22.07.2024 складає 300553,60 грн., з яких: 75000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 217614,60 грн. сума прострочених платежів по процентах, 7939,00 сума прострочених платежів за комісією, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

ІІ. Процесуальні дії у справі:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Ференц О.І..

29.07.2024 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиція учасників справи:

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, при зверненні із позовною заявою до суду просила про розгляд справи у її відсутності (а.с.7).

10.09.2024 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідачка не погоджується із вимогами позову, вважає їх надуманими та безпідставними з наступних підстав. Позивач просить про стягнення з відповідачки комісії в сумі 7939 грн., однак Обєднана палата КЦС у свої постанові від 09.12.2019 у справі 524/5152/15-ц дійшла висновку, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу ст.228 ЦК України нікчемними. Отже положення п.2.5 кредитного договору про сплату комісії в сумі 11250 грн. за надання кредиту є нікчемними, що тягне за собою відмову у задоволенні позову в цій частині. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що така складається з 75000 грн. тіла кредиту та відсотків за користування кредитом в сумі 217614 грн. 60 коп., між тим згідно графіку платежів, який передбачено умовами договору, у строк до 07.06.2024 відповідачка мала сплатити позивачу відсотків на загальну суму 108750 грн. Нараховані відсотки в розмірі 217614 грн. 60 коп. нараховані на наявну суму заборгованості за тілом кредиту, відповідачка виконала частково свої зобовязання на суму 16250 грн. Строк кредитування згідно кредитного договору становить 24 тижні, тобто до 07.06.2024. Таким чином загальна вартість кредиту становить 195000 грн. із врахуванням тіла кредиту і відсотків, а також комісії, встановлення якої є нікчемною умовою договору. Відтак із відповідачки можуть бути стягнуті 75000 грн. кредиту та 108750 грн. відсотків за користування кредитом за мінусом 16250 грн., які були оплачені нею, тобто 167500 грн. Також необхідно перерахувати сплачений позивачем судовий збір з урахуванням пониженого коефіцієнту відповідно до ст.141 ЦПК України. Просить врахувати, що на утриманні відповідачки перебуває малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має значні захворювання, що підтверджується документально. Відтак усі кошти в сім`ї ідуть на лікування та реабілітацію дитини, а безпідставне стягнення з позивачки суми в 300553 грн. 60 коп. замість 167500 грн. ляже непосильним тягарем на цю сімю. У заяві від 24.09.2024 просив про розгляд справи у його відсутності.

12.09.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, згідно з яким визнає часткове виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором, а саме разову сплату нею 16250 грн. в рахунок погашення кредиту, такий платіж був врахований при обрахунку загальної заборгованості за кредитом. Відповідачка у відзиві не зазначає, чому саме вважає необґрунтованим розрахунок заборгованості, наведений представником позивача, свого розрахунку натомість не надає. У відповідності до Постанови Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Не погоджується із запереченням відповідачки в частині стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі, що наведений у позовній заяві, оскільки згідно Згідно з п. 3.2.2. Кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору. Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Таким чином порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. При цьому звертає увагу суду на те, що позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідачки штрафу та пені, хоча такі також були передбачені умовами кредитного договору. З приводу вимоги про стягнення комісії зазначає, що така була передбачена не за обслуговування кредиту, а саме за його надання, її розмір є разовим і зафіксованим в договорі, відтак така підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку доказам у справі, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 22.12.2023 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір про надання кредиту № 422794-КС-002 в електронній формі через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця https://my.bizpozyka.com. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 422794-КС-002 від 22.12.2023. укладення цього договору сторонами не оспорюється.

Як визначено у п.1 Договору кредитодавець надає позивальникові кредит у розмірі 75000 грн. строком на 24 тижні до 07.06.2024 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15012667 в день. Комісія за надання кредиту 11250,00 грн.. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Відповідно до п. 2 Договору протягом строку кредитування процента ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початку календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та повернення кредиту згідно графіку платежів.

22.12.2023 позивач видав відповідачці кредит у розмірі 75000 грн. на картковий рахунок, вказаний відповідачкою в особистому кабінеті, що підтверджується витягом анкети клієнта, випискою по рахунку наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7 240808/42126 від 15.08.2024 (а.с. 18-21).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість ОСОБА_1 за договором № 422794-КС-002 від 22.12.2023 станом на 22.07.2024 складає 300553 грн. 60 коп., з яких: 75000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 217614,60 грн. сума прострочених платежів по процентах, 7939,00 сума прострочених платежів за комісією.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи наведене, в ході судового розгляду встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору № 422794-КС-002 від 22.12.2023 не виконала взятих на себе зобов`язань, позаяк нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів у рахунок виконання боргових зобов`язань в цілому щодо погашення нарахованої станом на 22.07.2024 заборгованості за кредитним договором.

Відтак суд дійшов висновку, що заявлена позивачем заборгованість за кредитним договором в частині суми прострочених платежів по тілу кредиту 75000 грн. та суми прострочених платежів по процентах 217614 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

При цьому не заслуговують на увагу заперечення представника відповідача в тій частині, що згідно графіку платежів, який передбачено умовами договору, у строк до 07.06.2024 відповідачка мала сплатити позивачу відсотків на загальну суму 108750 грн., а тому з урахуванням сплачених нею 16250 грн. невідшкодованими залишаються відсотки в розмірі 92500 грн., оскільки п.3.2.2 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі, якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою (тобто 2.0000 %), що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору. Таким чином, у зв`язку з недотриманням відповідачкою графіку погашення кредиту кредитодавцем було застосовано стандартну, а не знижену процентну ставку, з розміром якої та порядком застосування якої ОСОБА_1 була ознайомлена під час укладення кредитного договору.

Що стосується стягнення комісії, суд зауважує, що відповідачці були надані кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Як вказано у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 666/4957/15-ц, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними.

За ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3 ст. 216 ЦК України).

За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411 м. Київ, ) 292614 (двісті дев`яносто дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором № 422794-КС-002 від 22.12.2023.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 3510 (три тисячі п`ятсот десять) грн. 75 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча Ференц О.І.