ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/560/24Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 22-ц/817/726/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

за участі:

секретаря судового засідання Дідух М.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №595/560/24 за апеляційною скаргою адвоката СТЕЦЮКА Юрія Олеговича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року, ухвалене суддею Тхорик І.І., повний текст якого складено 27 травня 2024 року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «Укр кредит фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 17.03.2023 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_2 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1172-5190. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора А3149. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма Правилами надання споживчих кредитів, які складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, а також підтвердив, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих Правил. Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами у сумі 20000 грн шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок відповідача. Однак відповідач, всупереч чинному законодавству та умовам Договору належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 26.02.2024 складає 198200.00 грн, з яких:

- прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн;

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 178200.00 грн.

Однак, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 98200.00 грн за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 100000.00 грн.

За наведених обставин позивач просив стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості за кредитним договором №1172-5190 від 17.03.2023 в розмірі 100000.00 грн, яка складається з наступного:

- 20000.00 грн прострочена заборгованість за кредитним договором;

- 80000.00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Окрім того, просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які пов`язані з розглядом справи в розмірі 2422.40 грн.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 23.05.2024 позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №1172-5190 від 17.03.2023 в розмірі 100000.00 грн, з них: 20000.00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 80000.00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» судовий збір у розмірі 2422.40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, а судові витрати покласти на позивача.

Зокрема зазначає, що Відповідно до копії листа АТ КБ «ПриватБанк» без зазначення дати його складення, повідомлено клієнта ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору N4010 від 02.12.2019 по вищевказаним платежам, зокрема по ID платежу , канал LiqPay, дата видачі 17.03.2023, сума 20000 грн, номер договору 1172-5190, номер картки НОМЕР_1 .

Аналогічні реквізити електронного платіжного засобу містить і довідка ТОВ «УкрКредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1172-5190 від 17.03.2023 ОСОБА_2 .

Вважає, що в результаті порушення принципу повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про доведеність обставин, на які посилається позивач у позові, зокрема, фактичного надання позивачем відповідачу у борг суми кредиту (перерахування на картку), тобто виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Звертає увагу на те, що копія листа АТ КБ «Приватбанк», копія довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс», як докази, не є достовірними, належними, та у своїй сукупності достатніми на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитними договором, оскільки не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, а також не містить повної інформації про номер платіжного засобу на який було перераховано суму кредиту.

Вважає, що довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанси» про перерахування ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 20000 грн на підставі кредитного договору №1172-5190 від 17.03.2023 за допомогою системи LiqPay, платіж , а також лист-повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» без зазначення дати його складення, згідно якого 17.03.2023 була проведена успішна транзакція на суму 20000 грн на картку НОМЕР_1 , не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме відповідачу ОСОБА_2 , оскільки видавник вказаної банківської картки НОМЕР_1 - АТ КБ «Приватбанк» не підтвердив її належність саме відповідачу ОСОБА_2 , а довідка позивача про перерахування суми кредиту сформована самим позивачем без відповідного надання першоджерела даної інформації - відомостей АТ КБ «Приватбанк» щодо належності вище вказаної банківської картки саме відповідачу.

На думку апелянта, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов кредитного договору №1172-5190 від 17.03.2023 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок саме відповідача у справі ОСОБА_2 - як позичальника, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Також вказує, що позивачем до позовної заяви не надано доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «ПриватБанк», яке, згідно доводів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача.

Вказує, що документи, які самостійно складені позивачем і долучені до справи, не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр кредит фінанс» просить відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Зокрема зазначає, що укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді (відповідні правові позиції (висновки) викладені в Постановах Верховного суду, а саме: від 12.01.2021 у справі 524/5556/19; від 07.10.2020 у справі №127/33824/19; від 09.09.2020 у справі №732/670/19; від 28.04.2021 у справі №234/7160/20, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 18.06.2021 у справі №234/8079/20. Дані правові позиції є усталеною практикою щодо відсутності підстав для визнання договорів недійсними, які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» (аналогічний договір, що оскаржується).

Вказує, що Клієнт створює заявку на отримання кредиту, отримує дзвінок від співробітника ТОВ «Укр кредит фінанс», проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології ВаnkID (як у даному випадку), отримує рішення кредитора щодо можливості надання кредиту. Клієнт отримує доступ до «особистого кабінету», в якому отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч.4 ст.11 ЗУ «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту.

При цьому стверджує, що Клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит.

Також вказує, що пунктом 10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів не банківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03.11.2021 №113 передбачено, що Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Пунктом 64 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів»» від 29.07.2022 №164 передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити.

Таким чином, Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу Відповідача), але відповідно до вищенаведених Постанов Правління НБУ Позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача. Отже, на підтвердження перерахування Відповідачу коштів, до суду надано Довідку про перерахування суми кредиту №1172-5190 від 17.03.2023, а також лист АТ КБ «ПриватБанк», які містять номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача із маскою, а саме, НОМЕР_1 .

Звертає увагу на те, що відповідно до п.4.8 Кредитного договору «Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 10.01.2024. Строк Договору є рівним Строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором».

Вказує, що сторонами було погоджено усі його істотні умови, в тому числі і сплату відсотків за користування кредитом, шляхом його підписання, а тому суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача заявлену позивачем заборгованість.

Сторони у справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторони.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

За приписами ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п.п.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

17.03.2023 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_2 укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1172-5190.

Підписанням Договору відповідач підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.ст.9, 25 Закону України «Про споживче кредитування», на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.11.3.1 Договору).

Також підписанням Договору відповідач підтвердив, що невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до Методики НБУ (п.11.12 Договору).

Згідно з п.2.2 Договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Відповідно до п.4.1 Договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту, становить 20000 грн. Дата надання/видачі кредиту: 17.03.2023.

Базовий період користування кредитом складає 18 календарних днів з дня надання кредиту (п.4.4 Договору).

Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 10.01.2024. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.4.8 Договору).

Таким чином, кредитним договором визначено строк його дії до 10.01.2024.

Відповідно до п.4.6 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процента ставка 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом усього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за Промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).

Згідно з п.4.9 Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 756335.00 %.

Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 200000.00 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 180000.00 грн (п.4.10 Договору).

При цьому зі змісту Договору вбачається, що такий договір підписаний електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор А3149.

17.03.2023 ОСОБА_2 , шляхом накладення електронного підпису, підписав паспорт споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит».

Умовами пунктів 3, 4 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що тип кредиту кредитна лінія; сума/розмір кредитного ліміту 20000.00 грн; строк кредитування 300 календарних днів; базовий період сплати відсотків (визначається Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника) 18 календарних днів.

Стандартна ставка 1095% (3% в день); пільгова процента ставка 3.65% (0.01% в день); знижена ставка 912.5% (2.5% в день), Промо-ставка від 3.65% (0.01% в день) до 908.85% (2.49% в день). Тип процентної ставки фіксована; реальна річна процентна ставка 756335,00% відсотків річних (реальна річна процентна ставка, відсотків річних розрахована за умови, що Базовий період сплати відсотків складає 18 днів, а відсоткова ставка за кредитом 3.00% в день (Стандартна ставка).

Задовольняючи повністю позовні вимоги ТОВ «Укр кредит фінанс» суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем наявності у позичальника ОСОБА_2 заборгованості по кредиту в розмірі 100000 грн.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19; від 16.12.2020 у справі №561/77/19 та від 22.11.2021 у справі №234/7719/20.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Разом з тим, відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо доведеності позивачем укладення між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_2 кредитного договору №1172-5190 від 17.03.2023, про що свідчить його електронний підпис на вказаному договорі та на паспорті споживчого кредиту.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що з довідки про перерахування суми кредиту №1172-5190 від 17.03.2023 вбачається, що 17.03.2023 відповідач ОСОБА_2 отримав від ТОВ «Укр кредит фінанс» шляхом здійснення переказу на платіжну карту № НОМЕР_1 кошти у сумі 20000.00 грн (платіж №).

Також, листом АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується успішне перерахування коштів від ТОВ «Укр кредит фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019.

Крім того, перерахування Відповідачу суми кредиту за Кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк», а не безпосередньо ТОВ «Укр кредит фінанс», було обумовлено наявністю укладеного між ними 02.12.2019 Договору №4010 від 02.12.2019 про надання послуг в системі LiqPay, копію якого позивачем долучено до матеріалів справи, у відповідності до умов якого (пункт 1.1) цей Договір регулює відносини АТ КБ «ПриватБанк» з ТОВ «Укр кредит фінанс», згідно з якими АТ КБ «ПриватБанк» надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «Укр кредит фінанс» на банківські картки Платників.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що під «Системою LiqPay» у цьому Договорі Сторони погодили вважати платіжний сервіс АТ КБ «ПриватБанк», призначений для спрощення проведення розрахунків між фізичними особами, юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями в мережі Інтернет за допомогою персональних комп`ютерів та/або інших мобільних пристроїв.

Отже, між сторонами було укладено кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що за спірним кредитним договором у відповідача ОСОБА_2 відсутні зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу не було перераховано кошти є безпідставними, оскільки така транзакція підтверджується наведеним вище доказами, яким місцевий суд дав вірну оцінку та з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідачем не долучено жодного доказу, на підставі якого суд зміг би дійти висновку про протилежне. Відповідачем не надано виписок з банку про наявність чи відсутність будь-яких банківських карток станом на дату укладення договору від 17.03.2023, в тому числі і тієї, на яку була здійснена транзакція в сумі 20000 грн.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення відсотків за кредитом саме в розмірі 80000 грн, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Нові докази можуть досліджуватися в суді апеляційної інстанції лише у разі, якщо їх неподання до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Вийти за межі доводів і вимог апеляційної скарги апеляційний суд вправі в інтересах законності як складової верховенства права (а значить і обґрунтованості, оскільки необґрунтоване рішення завжди є незаконним).

Так, згідно пункту 4.4 кредитного договору заявлений строк користування кредитом складає 18 календарних днів з дня надання кредиту.

Згідно розрахунку, наведеного у пункті 2.3 кредитного договору, нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк складають 9000.00 грн, а разом до сплати 29000 грн, що також вбачається з п.5.3.4 цього Договору.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заявленої у ньому суми відсотків в розмірі 100000 грн, позивач обґрунтовував вказаний розрахунок посиланням саме на погоджений між сторонами пункт 4.8 кредитного договору, за яким строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику.

Проте Тернопільський апеляційний суд не може погодитися з аргументами позивача щодо нарахування процентів за кредитним договором відповідно до пункту 4.8 з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів.

Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником.

Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови кредитного договору щодо строку його дії 21 календарний день згідно пункту 2.4 чи 300 календарних днів згідно пункту 2.8, тому потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21) зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party).

Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова ВС від 18.05.2022 у справі №613/1436/17).

Однак, позивач, нараховуючи заборгованість за процентами, виходив з іншого строку кредитування (пункт 4.8 кредитного договору), що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору, в той час коли відповідач, як споживач банківських послуг, є слабшою стороною цих правовідносин.

Крім того, зазначення в кредитному договорі двох різних строків кредитування призвело до неясності такої умови договору, як строк кредитування, що в даному випадку слід тлумачити проти того, хто їх написав «Contra proferentem», а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору.

В цьому випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статі 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Разом з тим, вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України позивач не заявляв.

Оскільки, відповідно до умов кредитного договору, сума кредиту становить 20000 грн, нараховані проценти за користування кредитом становлять 9000 грн, а разом до сплати 29000 грн, тому колегія суддів вважає, що саме така сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції підлягає зміні зі зменшенням розміру заборгованості зі 100000 грн до 29000 грнвиходячи із наступного розрахунку: 20000 грн (сума кредиту) + 9000 грн (нараховані проценти за користування кредитом).

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають новому розподілу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_2 сплачено судового збору в загальній сумі 2906,88 грн, що підтверджується квитанцією від 03.07.2024 №N0MNH6175M.

Оскільки апеляційні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково на 71% та зменшено суму стягнення заборгованості за кредитним договором, тому з позивача ТОВ «Укр кредит фінанс» слід стягнути сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог в сумі 2063.88 грн (71% від 2906.88 грн).

Керуючись ст.ст.141, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката СТЕЦЮКА Юрія Олеговича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року змінити, зменшивши суму стягнення заборгованості за кредитним договором №№1172-5190 від 17.03.2023 з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» зі 100000 грн до 29000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Укр кредит фінанс» () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2063.88 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий

Судді