Справа № 349/1522/24
Провадження № 2/349/521/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 жовтня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/1522/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

учасник справи:

представник відповідачки адвокат Братівник І.В.

( у режимі відеоконференції)

встановив:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Артеміда-Ф" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обгрунтування позову зазначено, що 20 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики за №9263878.

Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua та підписано електронним цифровим підписом ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", акцептовано ОСОБА_2 шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

За умовами договору позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 7 500,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 19 серпня 2020 року, де розмір акційних відсотків у день за користування коштами кредиту становить 1,44 %, а розмір відсотків на прострочену позику в день - 2,70 %.

01 квітня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу №016-010421. У подальшому ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20231130/1 від 30 листопада 2021 року. За умовами договору ТОВ «Сіроко Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» приймає належні ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до договору, в тому числі до ОСОБА_2 .

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань станом на 09 серпня 2024 року у відповідачки ОСОБА_2 виникла заборгованість на загальну суму 26 416,67 грн., з яких: 7 500,00 грн - заборгованість за тілом, 14 150,00 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 3% річних в сумі 983,39 грн. за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року та 3 783,28 грн - інфляційне збільшення за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року. Цю заборгованість позивач просить стягнути з відповадачки на його користь, а також понесені судові витрати, з яких: 2422,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Представник відповідачки - адвокат Братівник І.В. подав відзив на позов у якому зазначив, що розмір заявленої позивачем заборгованості за договорм позики не узгоджується з матеріалами справи та нормами права.

Розрахунок заборгованості не грунтується на умовах договору, не може бути підставою для стягнення відсотків за користування кредитом поза межами строку дії договору. Відповідачка визнає, що відповідно до договору позики повинна сплатити кошти в сумі 7500,00 грн тіла кредиту та відсотки за користування кредитними коштами в межах строку дії договору. Щодо стягнення нарахуваних інфляційних втрат, 3% річних просить відмовити, оскільки ці суми нараховані на суму заборгованості, яка не підлягає до стягнення. З цих підстав просить позов задовольнити частково та стягнути з його довірительки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками за користування позикою в межах строку дії договору, а в решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Крім того, зазначив, що його довірителька після одруження змінила прізвище на Когут, про що надав суду копію свідоцтва про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду з викликом сторін.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2024 року задоволено заяву представника відповідачка. - адвоката Братівника І.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судове засіданняне прибув. На адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі.

Представник відповідача адвокат Братівник І.В. у судовому засіданні просив позов задовольнити частково з підстав наведених у відзиві, а саме - стягнути суму тіла кредиту 7 500 грн., відсотки за користування кредитом 3240,00. На загальну суму 10 740,00. Також просив стягнути на користь його довірительки витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. Заявлені позивачем витрати на правову допомогу вважає неспівмірними щодо складності справи та часу, витраченого адвокатом на складення позовної заяви, надання інших послуг у цій справі.

Суд, вислухавши заперечення представника відповідачки адвоката Братівника І.В., дослідивши письмові докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

20 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики за №9263878. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua та підписано електронним цифровим підписом ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та акцептовано ОСОБА_2 шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

За умовами договору позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 7 500,00 грн, а відповідачка зобов`язлався повернути позику та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 19 серпня 2020 року, де розмір акційних відсотків у день за користування коштами кредиту становить 1,44 %, а розмір відсотків на прострочену позику в день - 2,70 %.

З довідки про ідентифікацію встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікована ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" за допомогою одноразового ідентифікатора QQ7DIckEH1, який був надісланий на номер телефону відповідачки.

10 березня 2020 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року, у відповідності до якого ТОВ «Сіроко Фінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» прийняло належні ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників до договору, в тому числі і до ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з реєстру прав вимог №20231130/1 від 10 червня 2024 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 становить 21 650,00 грн, з яких: 7 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14150,00 заборгованість за відсотками за користування коштами.

13 грудня 2023 року за вих. №33/43-211040043 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» направило на адресу ОСОБА_2 повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики №9263878. У повідомленні зазначено, що новим кредитором з 30 листопада 2023 року стало ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» , яке має право грошової вимоги на отримання від відповідачки у повній мірі погашення заборгованості за договором позики в сумі 21 650,00 грн, яку просить негайно сплатити за реквізитами, які зазначі у повідомленні.

15 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» направило на адресу позичальниці ОСОБА_2 досудову вимогу про добровільну сплату заборгованості за договором позики , яка на 14 грудня 2023 року становить 21 650,00 грн..

За розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», станом на 09 серпня 2024 року заборгованість ОСОБА_2 за договором позики №9263878 від 20 липня 2020 року становить 26 416,67 грн, з яких: 7 500,00 грн - заборгованість за тілом, 14150,00 - залишок заборгованості за процентами, 3% річних - 983,39 грн. за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року, 3783,28 - інфляційне збільшення за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого 14 липня 2023 року Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, після розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , дружині залишено прізвище ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За ч.1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76, 77 ЦПК України).

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

За частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

За абзацом 2 частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

За пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді з застосуванням електронного підпису. Відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, підтвердила умови отримання позики. Після цього позикодавець надіслав відповідачці за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею номер телефона одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявниця використала для підтвердження підписання договору позики.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того до спірних правовідносин суд застовує вимоги статті 516 ЦК України, де зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Після укладення між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» договору відступлення прав вимоги №20231130/1 від 30 листопада 2023 року, позивач направив на адресу позичальниці повідомлення від 13 грудня 2023 року за вих. №33/43-211040043 про відступлення прав вимоги за договором позики №9263878. У повідомленні зазначено, що на дату відступлення 30 листопада 2023 року заборгованість за цим договором перед новим кредитором складає 21 650,00 грн, яку просить негайно сплатити за поданими реквізитами.

Суд розцінює це повідомлення, як вимогу нового кредитора сплатити заборгованість по договору позики №9263878.

У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитним договором відсотків за кредитом після закінчення строку дії договору є неправомірним. До стягнення підлягають відсотки на суму 3240,00 грн.

Звертаючись до суду, позивач, крім заборгованості за договором позики по тілу в розмірі 7 500,00 грн, заборгованості по відсотках за користування коштами в розмірі 14 150,00 грн. просить стягнути 3% річних в сумі 983,39 грн. за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року та 3 783,28 грн - як інфляційне збільшення за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

Щодо вирішення позову в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних, то суд зазначає наступне.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 травня 2019 року у справі №910/20107/17 зроблено висновок, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні нарахування на прострочену суму боргу за договором позики на загальну суму 10 740 грн, за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року включно, що розраховано наступним чином: 10740 грн х 1,17474720 - 10740 = 1876, а також 3% річних на прострочену суму боргу за договором позики на загальну суму 10 740 грн, за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року включно в сумі 487,84 грн. (10740,00 х 3% х134:366:100=117,97; 10740 х3% х419:365 :100=369,87; 117,97 +487,84 = 487,84).

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги задоволено на 49,61 % (13104 грн х 100% : 26 416,67 грн). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1201,76 грн судового збору ( 2422,40 грн х 49,61 % : 100 %).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано договір про надання правової допомоги №20240807-1К від 07 серпня 2024 року. Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта ( задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до п.4.4 договору у разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Представиник відповідачки у судовому засіданні заявив про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки такі є неспівмірними зі складністю справи.

Враховуючи, що справа є незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, долучених доказів щодо цих витрат, заперечень представника відповідача щодо такого розміру витрат, а також, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд дійшов висновку про визначення вартості послуг адвоката на суму 5 000 грн. і відповідно стягнення з відповідачки на користь позивача 2480, 50 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката (5 000 грн. х 49,61% : 100 % =2480, 50).

На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, стороню відповідача надано договір про надання професвйної правничої допомоги від 17 вересня 2024 року, акт виконаних робіт на суму 10000 грн., квитанцію до прибуткового ордера №24 від 17 вересня 2024 року про оплату ОСОБА_4 10 000 грн.

Враховуючи вищезазначені аргументи щодо зменшення витрат на правову допомогу, а також, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про визначення вартості послуг адвоката на суму 5 000 грн. і відповідно стягнення з позивача на користь відповідачки 2519, 50 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката (5 000 грн. х 50,39% : 100 % =2519, 50).

Керуючись ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Артеміда-Ф" заборгованість за договором позики №9263878 від 20 липня 2020 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 500,00 грн, заборгованості за відсотками за користування коштами в розмірі 3240 грн., 3% річних за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 487,84 грн. та інфляційні втрати за період з 20 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1876,79 грн, всього на загальну суму 13 104,63 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" судові витрати в розмірі 1201,76 грн судового збору, 2480,50 грн витрат, пов`язаних з прававовою допомогою адвоката, всього - на загальну суму 3682,26 грн .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Артеміда-Ф" на користь ОСОБА_4 2519, 50 грн. витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф", , місцезнаходження: м.Львів, вул. С.Бандери,87, офіс 54.

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.О.Гаврилюк

Повне рішення суду складено 18 жовтня 2024 року.