Справа № 2-8761/2010
Провадження № 6/201/672/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засіданні Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 11 вересня 2024 року надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2010 р. по справі №2-8761/2010 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № IFHAGL0000004V від 19 лютого 2008 р. 593 114,33 грн. 33 коп.

З 10 грудня 2010 р. на виконанні перебував виконавчий лист № 28761 від 04 листопада 2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 593 114,33 грн. Постановою державного виконавця від 19 вересня 2011 р. було повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення. Строк повторного пред`явлення виконавчого листа № 28761 від 04 листопада 2010 р. до виконання сплив 19 вересня 2012 р.

01 березня 2013 р. з метою виконання рішення суду, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, було укладено договір купівлі-продажу квартири за 524 800,00 гривень, а 27 березня 2013 р. договір про внесення змін до договору купівлі-продажу квартири про зміну ціни продажу на 520 000,00 грн..

Згідно умов Договору (п.4) кошти від продажу предмета іпотеки покупцем перераховано безпосередньо на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк».

Відтак, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 31 серпня 2010 р. у справі №2-8761/2010 про солідарне стягнення з заявника, як поручителя та ОСОБА_2 , як позичальника на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 593 114,33 грн. в частині сплати 520 000 гривень виконане боржником добровільно в березні 2013 року.

Крім того, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2021р. у справі №344/5416/21, яке залишене в силі (зі зміною мотивувальної частини) постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 р., визнано припиненою поруку за зобов`язаннями ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, на підставі якого рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 31 серпня 2010 р. у справі №208761/2010, як з поручителя, було солідарно стягнено заборгованість ОСОБА_2 у сумі 593 114,33 грн.

14 червня 2024 року на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2010 р. по справі № 2-8761/2010, у ВП №23218494 на рахунок Червоноградського ВДВС сплачено :

- 431,00 грн. витрати виконавчого провадження ВП №23218494.

- 73 114,33 грн. залишок боргу по кредитному договору № IFHAGL0000004V від 19 лютого 2008 р., та договору поруки № IFHA-4V від 19 лютого 2008р. згідно рішення суду від 31 серпня 2010 р. по справі № 2-8761/2010, ВП №23218494;

- 7 311,43 грн. - виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від сплаченої суми у ВП №23218494;

Таким чином, станом на даний час рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2010 р. по справі №2-8761/2010 повністю та добровільно виконано.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали заяви, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2010 р. по справі №2-8761/2010 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № IFHAGL0000004V від 19 лютого 2008 р. 593 114,33 грн. 33 коп.

З 10 грудня 2010 р. на виконанні перебував виконавчий лист № 28761 від 04 листопада 2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 593 114,33 грн. Постановою державного виконавця від 19 вересня 2011 р. було повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення. Строк повторного пред`явлення виконавчого листа № 28761 від 04 листопада 2010 р. до виконання сплив 19 вересня 2012 р.

01 березня 2013 р. з метою виконання рішення суду, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, було укладено договір купівлі-продажу квартири за 524 800,00 гривень, а 27 березня 2013 р. договір про внесення змін до договору купівлі-продажу квартири про зміну ціни продажу на 520 000,00 грн.

Згідно умов Договору (п.4) кошти від продажу предмета іпотеки покупцем перераховано безпосередньо на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк».

Відтак, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 31 серпня 2010 р. у справі №2-8761/2010 про солідарне стягнення з заявника, як поручителя та ОСОБА_2 , як позичальника в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 593 114,33 грн. в частині сплати 520 000 гривень виконане боржником добровільно в березні 2013 року.

14 червня 2024 року на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2010 р. по справі № 2-8761/2010, у ВП №23218494 на рахунок Червоноградського ВДВС сплачено :

- 431,00 грн. витрати виконавчого провадження ВП №23218494.

- 73 114,33 грн. залишок боргу по кредитному договору № IFHAGL0000004V від 19 лютого 2008 р., та договору поруки № IFHA-4V від 19 лютого 2008р. згідно рішення суду від 31 серпня 2010 р. по справі № 2-8761/2010, ВП №23218494;

- 7 311,43 грн. - виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від сплаченої суми у ВП №23218494;

Таким чином, станом на даний час рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2010 р. по справі №2-8761/2010 повністю та добровільно виконано.

Згідно із ч. 1 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання (ст. 129-1 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Суд наголошує на тому, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11 (провадження №61-45337св18) Верховний Суд вказав, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

В даному випадку підстави на які посилається заявник у своїй заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме повне погашення заборгованості за кредитним договором, є підставою для визнання виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 432 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Визнати виконавчий лист № 2 - 8761/2010 виданий 04 листопада 2010 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 серпня 2010р. по справі №2-8761/2010, в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № IFHAGL0000004V від 19 лютого 2008 р. 593 114,33 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова