Справа № 303/111/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 жовтня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року, ухвалене головуючим суддею Мирошниченко Ю.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про стягнення моральної шкоди

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Держави Україна в особі державного органу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що 23 жовтня 2023 року поліцейським відділу поліції № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП, згідно з яким ОСОБА_1 02.10.2022 року о 13 год. 49 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 здійснювала роздрібну торгівлю пивом ТМ «Пиво розливне фірмове» без відповідної ліцензії.

Постановою судді Мукачівського міськрайсуду Закарпатської області від 13.12.2023 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що внаслідок незаконного притягненням до адміністративної відповідальності вона зазнала душевні страждання, обумовлені приниженням честі та гідності, змінами звичного способу життя, необхідністю доведення невинуватості в суді. У зв`язку з чим просила суд стягнути з Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди 20 100 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року позов задоволено частково.

Суд мотивував своє рішення тим, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження і у зв`язку з цим у позивачки існують законні підстави вимагати відшкодування моральної шкоди.

При обрахуванні моральної шкоди суд виходив з часу складення протоколу про адміністративне правопорушення до закриття судом справи у зв`язку з відсутністю в її діях адміністративного правопорушення, а тому їй слід нарахувати моральну шкоду за неповні два місяці виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, тобто 14 200,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Головне управління Національної поліції в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке є незаконним та необґрунтованим, судом неправильно досліджено обставини справи та рішення прийняте в порушення норм матеріального та процесуального права.

У своїх доводах посилається на те, що для стягнення моральної шкоди у зв`язку з протиправними діями державного органу влади потрібно наявність трьох критеріїв: неправомірні дії державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Позивачем не було доведено наявності цих критеріїв та причинно-наслідкового зв`язку.

Зазначає, що факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 02.10.2023 о 13 год 49 хв за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції було зафіксовано адміністративне правопорушення та складено протокол на ОСОБА_1

13.12.2023 постановою Мукачівського міськрайонного суду провадження у справі було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що незаконним притягненням її до адміністративної відповідальності їй завдано моральних страждань.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до статей 2, 4 Закону України № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесені особою витрати на погашення штрафу.

Вказані правові висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, провадження № 61-19000сво18, Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, провадження № 61-2647св21.

Судом вірно встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій щодо складання відносно позивачки протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції виходив з періоду за який позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, а саме два місяці, тобто з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення до закриття судом справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення та визначив суму 14 200 грн (дві мінімальні заробітні плати).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивачки моральної шкоди, однак, щодо визначеної суми відшкодування слід зазначити наступне.

Судом першої інстанції враховано те, що позивач була змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема, здійснювати певні дії щодо захисту своїх прав, оскаржувати в судовому порядку постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Наведені обставини спричинили позивачу душевні страждання, хвилювання, незручності та викликали необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Проте, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру матеріальної компенсації моральних страждань позивачці, слід враховувати вимоги Закону та роз`яснення Верховного Суду в сукупності з фактичними обставинами справи, а це дає підстави апеляційному суду для зменшення розміру моральної шкоди до суми 7 100,00 грн., що відповідає одному мінімальному розміру заробітної плати.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині визначеного розмірі відшкодування моральної шкоди.

А звідси, наведене у відповідності до змісту ч. 4 ст. 376 ЦПУ України, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, що являється підставою для частково задоволення апеляційної скарги. Вимоги апеляційної скарги в іншій частині доводів, залишити без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2024 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди із суми 14.200,00 грн. до суми 7 100,00 грн.

У решті вимог, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: