ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25449/23

Провадження № 22-ц/4820/1852/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: представника позивача та відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 689/25449/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником адвокатом Киричук Наталією Валеріївною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у володінні, користуванні і розпорядженні земельною ділянкою площею 2 га, яка знаходиться за адресою: Водичківська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, кадастровий номер :04:008:0054, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка належить ОСОБА_2 шляхом скасування ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2014 року у справі № 686/18389/14-ц, якою було накладено арешт на вказану земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначав що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року у справі № 686/23241/15-ц, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 13000 дол. США, що еквівалентно по курсу Національного банку України 298964,90 грн. Рішення суду набрало законної сили 24 лютого 2016 року.

28 березня 2016 року стягувачем було пред`явлено до Першого відділу ДВС м. Хмельницький для примусового виконання виконавчий лист. Постановою державного виконавця від 06 квітня 2016 року було відкрито виконавче провадження №50730633. 10 липня 2019 року було проведено опис й арешт майна боржника ОСОБА_3 , а саме земельної ділянки, кадастровий номер :04:008:0054, вказана земельна ділянка була передана на реалізацію ДП «Сетам», оскільки торги не відбулися земельна ділянка була передана стягувачу, що підтверджено постановою державного виконавця та актом від 16 березня 2020 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Однак позивачу стало відомо, що на належну йому земельну ділянку на підставі ухвали суду від 17.09.2014 року у справі №686/18389/14-ц накладено арешт. Вказаний арешт перешкоджає йому вільно розпоряджатись його власністю, у зв`язку із чим він змушений звернутись до суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року позов задоволено частково, ухвалено усунути перешкоди у володінні і користуванні земельною ділянкою, площею 2.00 га, яка розташована на території Водичківської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області, кадастровий № :04:008:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належить ОСОБА_2 , в решті позову відмовлено.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Киричук Н.В. не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про скасування ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2014 року у справі № 686/18389/14-ц, якою було накладено арешт на вказану земельну ділянку, подали апеляційну скаргу, посилаються на неповне з`ясування судом всіх обставин справи. Вважають, що суд помилково не скасував ухвалу суду, якою накладено арешт на спірну земельну ділянку, оскільки ОСОБА_2 як власник позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном, яка належить йому на праві приватної власності, а підстави для продовження обтяження на майно відсутні, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом скасування ухвали про накладення арешту на майно.

Тому, ОСОБА_2 та його представник адвокат Киричук Н.В. просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року в частині відмови у скасуванні ухвали суду про накладення арешту на майно і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вказану позовну вимогу.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, посилається, що забезпечення позову шляхом накладення арешту застосовується як гарантія задоволення законних вимог, які він пред`явив до також пред`явив до боржника ОСОБА_3 в межах розгляду цивільної справи № 686/18389/14-ц, на момент передачі вказаної земельної ділянки у реєстрі речових прав був наявний запис про накладений арешт, про що достовірно було відомо державному виконавцю, який зобов`язаний був здійснити перевірку майна боржника. Також відповідач зазначає, що ОСОБА_2 обрано неправильний спосіб відновлення свого порушеного права, оскільки він особисто ніяким чином не порушував його права та не уповноважений скасовувати судове рішення, тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Рішення суду в частині задоволення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/23241/15-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 13 000 дол. США, що еквівалентно по курсу Національного банку України 298 964 грн. 90 коп. Судове рішення набрало законної сили 24.02.2016р.

За заявою ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження, яке виконувалось в порядку зведеного виконавчого провадження № 510001643, відкритого Першим відділом державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

10.07.2019 року в межах даного виконавчого провадження було проведено опис й арешт майна боржника ОСОБА_3 , а саме земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,00 га, кадастровий номер :04:008:0054, що знаходиться за адресою: Водичківська сільська рада, Хмельницький район, Хмельницька обл..

Відповідно до положень Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 вищевказана земельна ділянка була передана на реалізацію ДП «Сетам».

22.01.2020 року треті електронні торги з реалізації земельної ділянки кадастровий номер :04:008:0054 не відбулися і на підставі листа стягувача ОСОБА_2 , вказана ділянка була передана йому у власність.

16.03.2020 р. винесено постанову ВП50730633 та акт про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу.

16.10.2021 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за Беньковичем Анатолієм Анатолійовичем було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:008:0054 площею 2,00 га на території Водичківської с/ради із цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.

В той же час ухвалою Хмельницького міськрайонного суду в справі № 686/18389/14-ц від 17 вересня 2014 року накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :04:008:0054, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2014 року в справі № 686/18389/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів з метою забезпечення цього позову накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :04:008:0054, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Станом на 17 вересня 2014 року, тобто на час накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :04:008:0054, власником даної земельної ділянки був ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_2 став власником спірної земельної ділянки 16.10.2021 року.

У відповідності до ст.ст. 352, 353 ЦПК України передбачено апеляційне оскарження ухвали суду про забезпечення позову окремо від рішення суду.

Отже, чинним цивільним процесуальним законодавством визначено, що скасування ухвали про забезпечення позову можливо в порядку апеляційного оскарження особою, яка не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в межах цивільної справи № 686/18389/14-ц.

Крім того згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 05 червня 2024 року в справі № 727/3071/23 зазначила, що за приписами частини першої статті 158 ЦПК України із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно) може звернутися виключно учасник справи. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, позивач в разі порушення його прав за своїм вибором має діяти відповідно до вимог ст.ст. 352. 353, ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» чи подавати окремий позов про зняття з майна арешту.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постановах від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18,

Врахувавши вищезазначені вимоги законодавства апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про скасування ухвали про накладення арешту є обґрунтованим, однак суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог з підстав невиконання рішення суду у цивільній справі № 686/18389/14-ц помилився з мотивами відмови, в зв`язку з чим рішення слід змінити та відмовити позивачу з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту.

З цих підстав доводи апеляційної скарги з посиланням на правову позицію Великої палати Верховного Суду в постанові від 05 червня 2024 року в справі № 727/3071/23 слід відхилити, оскільки позивачем не заявлено вимог про зняття арешту, а заявлені вимоги про скасування ухвали про забезпечення позову в іншій справі про накладення арешту, що. як зазначено в мотивувальній частині постанови, є неналежним способом захисту порушеного права.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником адвокатом Киричук Наталією Валеріївною, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування ухвали про накладення арешту змінити, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині в редакції даної постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова