Справа № 643/2512/24
Провадження № 2/643/2003/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Куліш А.С. , розглянув у судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей , суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3196 грн ( по 1 598,00 грн на кожну дитину) , щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Обґрунтовуючи доводи позовної заяви, позивачка посилається на те, що з відповідачем перебували у незареєстрованому шлюбі з 2007 року , на даний час сімейне життя не склалось, фактично стосунки припинені ,сторони мешкають окремо . За час спільного проживання у цивільному шлюбі у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Батько дітей участі в їх утриманні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Крім того, відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивачка судове засідання не з`явилась , позов підтримала, просила його задовольнити, справу розглядати за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився , про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечитиСімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини т здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 ощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі з 2007 року , на даний час сімейне життя не склалось , фактично стосунки припинені ,сторони мешкають окремо .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_1 , виданого 03.09.2008, актовий запис №604, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком є ОСОБА_2 , матір`ю є ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_2 , виданого 31.08.2016, актовий запис № 620, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьком є ОСОБА_2 , матір`ю є ОСОБА_1 .

Після розірвання стосунків між батьками, позивачка мешкає та зареєстрована з дітьми окремо, самостійно їх виховує і утримує, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дітей з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх неповнолітніх дітей, суд виходить з такого.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», який набрав чинності 01.01.2024, встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років - 3 196,00 гривень.

Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановленого Сімейним кодексом України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на цей час не може бути меншим, ніж 1 598,00 гривень (тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, відповідач повинен утримувати дітей, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача.

Враховуючи, що спільні діти позивачки та відповідача проживають разом з матір`ю, яка ними опікується постійно, і об`єктивно, несе більші витрати на їх утримання, та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей належить визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1 598,00 гривень (тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципу пропорційності витрат, які повинні нести обоє батьків та забезпечувати участь батька в наданні допомоги позивачці щодо матеріального утримання дітей.

Такий висновок суд зробив на підставі тих доказів, які надані суду позивачкою, а саме: копій свідоцтва про народження дітей, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) , копії паспорту , копії картки фізичної особи - платника податків .

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України, звернутись до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів.

Також, у разі наявності потреби та доказів, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, у порядку ст. 185 Сімейного кодексу України.

Враховуючи, що двоє неповнолітніх дітей проживають спільно з матір`ю, яка ними опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на їх утримання, а також ураховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей підлягають задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 598,00 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 598,00 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягувати від дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 18.03.2024.

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір включено до складу судових витрат.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягує ці витрати з відповідача на користь держави в сумі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 258, 263, 259, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 112, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей -задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_3 ) , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 00 копійок, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 18.03.2024, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави, судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах оплати платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Майстренко О.М.