Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4288/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового -засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ОСОБА_3 . Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання було АДРЕСА_1 .

Заповіт не залишав. На день його смерті відкрилася спадщина за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом стали його діти: позивачка та відповідач за позовом.

Мати позивачки, а дружина спадкодавця ОСОБА_4 померла раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 , , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 , ввійшло наступне майно: земельна ділянка загальною площею 1,21 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що була передана ОСОБА_3 на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 08.12.2000 №668. Право посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю I-ЗК№038957 від 08.12.2000, зареєстрованим у Книзі записів державних актів за №4114.

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачем спадщини на вищевказане спадкове майно, нотаріусом було роз`яснено для оформлення спадщини спадкоємцю необхідно подати правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Внаслідок чого, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання права власності у судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання завленого до нього позову.

Суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання було АДРЕСА_1 (попередні номер будинку АДРЕСА_2 .

Заповіт не залишав. На день його смерті відкрилася спадщина за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом стали його діти: позивачка та відповідач за позовом.

Мати позивача та відповідача, а дружина спадкодавця ОСОБА_4 померла раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що підтверджується свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 , ввійшло наступне майно:

земельна ділянка загальною площею 1,21 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що була передана ОСОБА_3 на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 08.12.2000 №668. Право посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю I-ЗК№038957 від 08.12.2000, зареєстрованим у Книзі записів державних актів за №4114.

Позивачка прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті батька, оскільки постійно проживала разом із ним на день його смерті,що підтверджено довідкою Виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області від 10.06.2024 року № 380 та звернулася до Виноградівської Державної контори із заявою про прийняття у встановлений законом строк . Однак у нотаріальному оформленні спадщини позивачці було відмовлено через відсутність правовстанолюючого документу на земельну ділянку.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУкраїни), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦКУкраїни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦКУкраїни спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). Уп.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 350/1850/17 факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Отже, відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку, перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку.

У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, позивач в порядку спадкування успадкувала земельну ділянку загальною площею 1,21 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що була передана ОСОБА_3 на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 08.12.2000 №668. Право посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю I-ЗК№038957 від 08.12.2000, зареєстрованим у Книзі записів державних актів за №4114, яка згідно положень закону належить йїй з часу відкриття спадщини, і яка не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленного позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , права власності в цілому в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , на майно:

земельну ділянку загальною площею 1,21 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що була передана ОСОБА_3 на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 08.12.2000 №668. Право посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю I-ЗК№038957 від 08.12.2000, зареєстрованим у Книзі записів державних актів за №4114.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта