ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5543/24
провадження № 2-др/753/156/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судових засідань Давидюк В.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а заяву адвоката Сидорчук Юлії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 753/5543/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист права на повагу до гідності, честі, права на недоторканість ділової репутації та стягнення моральної шкоди, яким позовні вимоги були залишені без задоволення.

27 серпня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва від представника відповідача - адвоката Сидорчук Ю.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

У своїй заяві представник відповідача просить суд стягнути із позивача на користь відповідача судові витрати понесені відповідачем на правову допомогу у розмірі 62000,00 грн.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 28 серпня 2024 року заяву передано судді Шаповаловій К.В.

04 вересня 2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Базелюка Ю.В. надійшли письмові заперечення щодо стягнення із позивача витрат, понесених відповідачем на правову допомогу. У своїх запереченнях представник позивача зазначив, що надані адвокатом відповідача договір про надання правової допомоги, додаткова угода, платіжна інструкція та квитанції про сплату отриманих послуг не є доказами належно укладеного договору та здійснених витрат на правову допомогу, окрім того, надані документи не завірені належним чином, як того вимагає процесуальний закон. Адвокат зазначає, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не доданий звіт про надання правової допомоги, що передбачено умовами договору; долучені до заяви квитанції не є належними доказами оплати отриманих послуг. Адвокат просить суд відмовити представнику відповідача у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

У судове засідання призначене на 23 вересня 2024 року з`явилися позивач, представник позивача та представник відповідача. Представник відповідача підтримала заяву про стягнення із позивача на користь відповідача коштів за надану правову допомогу, просила задовольнити її в повному обсязі. Позивач та представник позивача заперечували щодо задоволення заяви, з підстав викладених у запереченнях, також вказали, що сума є завищеною.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вислухавши позиції учасників справи, суд доходить наступного висновку.

18 березня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

У заяві про стягнення судових витрат представник відповідача просить суд стягнути із позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 62000,00 грн.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача було долучено копію договору про надання правової допомоги від 17 лютого 2023 року № 7/23, копію додаткової угоди № 1 від 09 квітня 2024 року до вказаного договору, копії актів прийому-передачі виконаних робіт, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), копії квитанцій та платіжних інструкцій.

Умовами згаданого договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатським бюро "Юлії Сидорчук" та ОСОБА_4 було визначено предмет договору, порядок надання правової допомоги, обсяг прав та обов`язків сторін, відповідальність сторін, а також порядок оплати послуг.

Зокрема, згідно розділу 3 договору про надання правової допомоги, гонорар є формою винагороди адвокатському бюро за надання правової допомоги клієнту. За надання правової допомоги, визначеної умовами договору, клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір та порядок оплати якого визначається у додатковій угоді до даного договору. Сторони зобов`язані скласти звіт про надання правової допомоги, який готується адвокатським бюро у 2 примірниках та надається клієнту протягом 5 днів після надання правової допомоги, передбаченої договором. Клієнт впродовж 5 днів перевіряє відповідність зазначених у звіті про надання правової допомоги, фактично наданій допомозі. У випадку відсутності зауважень клієнт у вказаний термін його підписує або надає мотивовану відмову від його підписання.

Відповідно до положень додаткової угоди № 1 від 09 квітня 2024 до договору про надання правової допомоги, сторони домовилися доповнити договір про надання правової допомоги пунктом 1.4 наступного змісту: "Сторони домовилися, що за цим договором адвокатське бюро надає клієнту правову допомогу у Дарницькому районному суді м. Києва у цивільній справі № 753/5543/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист права на повагу до гідності, честі, права на недоторканість ділової репутації та стягнення моральної шкоди". Окрім того, сторони домовилися доповнити пункт 3 договору пунктом 3.3 наступного змісту "Сторони домовилися, що вартість роботи адвоката щодо надання правової допомоги у рамках цивільного спору, визначеного в пунктах 1.4,1.5 договору складається з наступного обсягу послуг: складення відзиву на позовну заяву -15000 грн, складення заперечень на відповідь на відзив - 10 000 грн, участь адвоката в одному судовому засідання - 4000 грн, складення документів процесуального характеру (клопотання, адвокатські запити, додаткові пояснення тощо) - від 2000 грн. Надання вказаної допомоги підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг) та актом прийому-передачі, який підписується сторонами". Окрім того, сторони домовилися доповнити договір пунктом 3.4 наступного змісту "Протягом 5 робочих днів з дня підписання додаткової угоди клієнт сплачує адвокату аванс у розмірі 20 000 грн".

В копіях актів прийому-передачі робіт №1 від 30 червня 2024 року, № 2 від 31 липня 2024 року, № 3 від 21 серпня 2024 року, зазначені види і вартість послуг, які були надані адвокатом.

Відповідно до копії наданого детального опису виконаних робіт, адвокатом були надані відповідачу правові послуги на суму 62000 грн.

Відповідно до копій платіжних інструкцій та квитанцій ОСОБА_4 було сплачено на рахунок АБ "Юлії Сидорчук" кошти у загальній сумі 62 000 грн.

Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що відповідачем не надано доказів надання їй адвокатом правничої допомоги, оскільки долучені до заяви докази (договір, додаткова угода тощо) містять в назві слова «правова» допомога, враховуючи те, що суд, під час вирішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, встановлює чи дійсно така допомога надавалась, чи надавалась вона саме адвокатом, чи була вона необхідна тощо, а отже зазначення у договорі, укладеному між адвокатом та клієнтом (стороною у справі) та інших документах до нього слова «правова » замість визначеного, зокрема у ЦПК України «правнича», не свідчить, що така допомога не була надана та не впливає на визначення розміру витрат, що стягуються з тієї чи іншої сторони у справі. Не подання суду звіту про надання правової допомоги також не є підставою для відмови у стягненні витрат, заявлених відповідачкою, оскільки такий не є обов`язковим для суду, при цьому представником відповідача суду надано детальний опис виконаних робіт із зазначення їх виду, дати та вартості.

Суд також відхиляє доводи представника позивача щодо поданих квитанцій, їх відповідність ЗУ «Про платіжні послуги», тощо, оскільки відповідно до норм ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати, які понесені чи мають бути понесені стороною у справі, а отже, навіть відсутність платіжних документів, що свідчать про сплату стороною у справі адвокату коштів за надану правничу допомогу не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат. Всі інші зауваження представника позивача щодо оформлених платіжних інструкцій стосуються виключно адвоката та відповідачки та вирішення між ними питань здійснення оплати наданих/отриманих послуг.

Інші доводи представника позивача, щодо відсутності підстав для стягнення з позивача витрат відповідача на правничу допомогу, викладені у письмових запереченнях, не впливають на вирішення цього питання, оскільки є особистими розміркуваннями адвоката та не спростовують наданих доказів відповідачем на отримання від адвоката правничої допомоги у цій справі.

При цьому, судом не враховується визначена представником відповідача сума у розмірі 10000 грн за підготовку, подання клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу та участь у судовому засіданні з розгляду такого клопотання, з огляду на те, що така заява є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги.

Судом також не беруться до уваги витрати позивача у розмірі 9000 грн за складання заперечень на клопотання про приєднання доказів у справі, аналіз додаткових пояснень позивача, підготовка письмових пояснень для судових дебатів, з урахуванням того, що вони не були вкрай необхідними.

Таким чином, з огляду на викладене вище, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, докази, долучені до неї, тривалість судових засідань та процесуальні дії, які вчинялись під час їх проведення, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, враховуючи те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, оцінюючи витрати, що мають бути компенсовані за рахунок позивача, з урахуванням того чи були вони необхідними, зважаючи на заяву позивача та його представника про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу що розцінюється судом як клопотання про зменшення витрат до 0 грн, суд вважає, що заявлені представником відповідача витрати не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача понесеної відповідачем правничої допомоги у розмірі 20000 грн.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

заяву адвоката Сидорчук Юлії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач (боржник): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач (стягувач): ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

Повний текст додаткового судового рішення складено 27 вересня 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова