РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 285/1876/24

провадження у справі №2/0285/918/24

30 вересня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Сусловця М.Г.,

за участю секретаря судового засідання Величко К.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

У квітня 2024 року ТОВ «Авансар» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 23324, 86 грн.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 25.05.2014 між ПАТ Банк Михайлівський та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Заяву (оферту) №200037142, а саме договір про використання платіжної картки № НОМЕР_1 з бажаним кредитним лімітом 1000 грн, максимальна ставка по ліміту 58,8% річних, найменування (прибуткова карта + Кредитка (неіменна).

20.07.2020 між ТОВ Діджи Фінанс та ПАТ Банк Михайлівський було укладено договір відступлення права вимоги №7_БМ, відповідно до умов якого ПАТ Банк Михайлівський передав (відступив) новому кредитору ТОВ Діджи Фінанс своє право вимоги за кредитним договором №200037142. В подальшому ТОВ Діджи Фінанс на підставі договору відступлення права вимоги передав своє право вимоги за договором №200037142 ТОВ Авансар.

Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку із чим станом на 29.03.2024 виникла заборгованість у розмірі 23324, 86 грн, яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 6500 грн та заборгованості по нарахованим доходам 16 824, 86 грн, та у добровільному порядку відповідачем не погашена, просить позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяви просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки не повідомив.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Встановлено, що 25.05.2014 між ПАТ Банк Михайлівський та відповідачем ОСОБА_1 було підписано Заяву (оферту) №200037142, а саме договір про використання платіжної картки № НОМЕР_1 з бажаним кредитним лімітом 1000 грн, максимальна ставка по ліміту 58,8% річних, найменування (прибуткова карта + Кредитка (неіменна).

20.07.2020 між ТОВ Діджи Фінанс та ПАТ Банк Михайлівський було укладено договір відступлення права вимоги №7_БМ, відповідно до умов якого ПАТ Банк Михайлівський передав (відступив) новому кредитору ТОВ Діджи Фінанс своє право вимоги за кредитним договором №200037142. В подальшому ТОВ Діджи Фінанс на підставі договору відступлення права вимоги передав своє право вимоги за договором №200037142 ТОВ Авансар.

На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитному договору №200037142 позивач надав наступні докази: втяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №11/05 від 17.05.2021; копію акту прийому-передачі документів, що засвідчують права грошової вимоги та оригіналів кредитних договорів боржників від 12.10.2021, копію договору про відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020: копію договору про відступлення права вимоги №11/05 від 17.05.2021; копію заяви (оферта) №200037142 від 25.05.2014.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 30.01.2018р. в справі №161/16891/15-ц.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду від 14.06.2018р. в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду повинен був надати суду докази з яких можливо було б встановити виконання з боку ПАТ Банк Михайлівський своїх зобов`язань по кредитному договору, зокрема щодо зарахування кредитних коштів на картку відповідача, а також дату їх зарахування та суму, яка була зарахована.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту в ПАТ Банк Михайлівський, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо виникнення договірних відносин між ПАТ Банк Михайлівський та відповідачем не підтверджені належними доказами, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Авансар до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили , якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення..

Головуючий: