Справа № 165/1575/24
Провадження № 2/165/443/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Нововолинську, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

05 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 03 вересня 2019 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено споживчий кредит №290407, за умовами якого відповідач отримала в кредит грошові кошти в сумі 16000 грн. та зобов`язувалася повернути кошти не пізніше 18 лютого 2020 року, а також проценти за користування кредитом за ставкою 220 % річних. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало свої зобов`язання, однак відповідач своєчасно та в повній мірі не вносила платежів на погашення кредиту, внаслідок чого в неї утворився заборгованість. 20 березня 2020 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір відступлення прав вимоги №20200320/1, згідно якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Кредіплюс», включно і до ОСОБА_1 . Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на дату звернення до суду, виникла заборгованість у розмірі 28722,54 грн., що включає: 15179,68 грн. заборгованості за тілом кредиту; 5279,26 грн. заборгованості за відсотками, 3140 грн. заборгованості за пенею (нарахована первісним кредитором до відступлення ним права вимоги); 1236,17 грн. 3% річних та 3887,43 грн. інфляційне збільшення (нараховані в порядку ч.2 ст.625 ЦК України за період з 19.02.2020 по 23.02.2022). З огляду на вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №290407 від 03 вересня 2019 року в загальному розмірі 28722,54 грн. та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою від 09 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій через систему «Електронний суд» письмовій заяві представник ОСОБА_2 просив розглядати справу у відсутності представника позивача та просив задоволити позов на підставі наявних матеріалів (доказів) справи з врахуванням його пояснень викладених у відповіді на відзив (а.с.62, 50-53).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив, в якому просила відмовити у позові. У відзиві зазначила та просила врахувати, що жодного договору з ТОВ «ФК Артеміда-Ф» вона не укладала та не підписувала. За умовами договору №290407 строк кредитування закінчився 18 лютого 2020 року, а тому, вважає, що станом на день подачі позову, позивачем був пропущений загальний строк позовної давності. Просила врахувати, що на розгляді в суді перебуває її позов до ТОВ «ФК Артеміда-Ф», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Виконавчим написом нотаріуса запропоновано звернути з неї в користь позивача заборгованість за кредитним договором №29407 від 03 вересня 2019 року, а ухвалою від 01 квітня 2024 року було повернуто зустрічний позов ТОВ «ФК Артеміда-Ф» до неї про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Також, зазначила, що позов є малозначним, не потребує вивчення адвокатом великого обсягу нормативно-правових актів, збору інформації з реєстрів, а також витрати значного часу на вивчення обставин справи, тому виходячи з принципу реальності адвокатських послуг, критерію розумності та справедливості, заявлений розмір витрат на правничу допомогу, вважає завищеним (а.с.41-44).

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний та такий, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що на підставі звернення відповідача, а саме за заявою на видачу кредиту №100088087 (а.с.12) ОВ «ФК «Кредіплюс» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 16000 грн. на споживчі потреби.

У п.2.1.1 укладеного між сторонами договору про споживчий кредит №29407 від 03 вересня 2019 року (а.с.24-26) сума кредиту надавалася позичальнику шляхом перерахування з поточного рахунку кредитодавця у наступному порядку: у розмірі 12000 грн. на поточний рахунок /картку позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у банку ПАТ КБ «ПриватБанк»; у розмірі 4000 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_2 ТОВ «СК «Проксіма».

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 220 процентів річних за користування кредитними коштами (п.3.1.2). При цьому, відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підпис, про те, що загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 26090,04 грн. Сторонами також було погоджено графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення відповідачем коштів на погашення заборгованості (а.с.10).

ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі зазначеному в договорі, шляхом перерахування їх в порядку, що передбачений п.2.1.1 договору.

Отримання ОСОБА_1 коштів за умовами договору підтверджується долученою копією платіжного доручення № CRD_107602 від 03 вересня 2019 року (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами отримання кредиту, відсотками, як платою за коритування кредитними коштами та пенею, що підтверджується підписом позичальника у паспорті споживчого кредиту 03 вересня 2019 року (а.с. 20-21).

Згідно з наданим розрахунком (а.с.3,14 ) заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №29407 від 03 вересня 2019 року, станом на 04 квітня 2024 року складає 28722,54 грн. та включає: 15179,68 грн. заборгованості за тілом кредиту; 5279,26 грн. заборгованості по процентам; 3140 грн. заборгованості за пенею (нарахована первісним кредитором до відступлення ним права вимоги); 1236,17 грн. 3% річних та 3887,43 грн. інфляційне збільшення (нараховані в порядку ч.2 ст.625 ЦК України за період з 19.02.2020 по 23.02.2022).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.1077, ст.1078 ЦК України, встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п.п.6.6.2 розділу VІ договору про споживчий кретит №29407 від 03 вересня 2019 року (а.с.24-26) кредитодавець має право уступати свої права по цьому Договору без згоди позичальника.

20 березня 2020 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір відступлення прав вимоги №20200320/1, згідно якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Кредіплюс», включно і до ОСОБА_1 (а.с.15-19). Перехід прав вимоги до нового кредитора та укладення вищевказаного договору, з наміром реального настання його наслідків, було підтверджено долученими витягом з реєстру боржників (а.с.13) та платіжним дорученням №19 від 23.03.2020 (а.с.11).

Тому, судом встановлено, що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за договором споживчого кредиту до відповідача ОСОБА_1 і твердження останньої з приводу відсутності в неї зобов`язань перед ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» є хибними.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам та пенею.

Суд при ухваленні рішення у справі, враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки наданий позивачем розрахунок (а.с.14) не був спростований відповідачем, суд приймає його до уваги та вважає доведеним ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» розмір заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею, а тому суд задоволює позов в цій частині.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

З огляду на те, що отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку та в повному обсязі не були нею повернуті ні первісному, ні новому кредитору після уступлення йому прав вимоги до боржника, суд, вважає, що наявні всі підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Артеміда -Ф» 1236,17 грн. 3% річних та 3 887,43 грн. інфляційне збільшення, що нараховані в порядку ч.2 ст.625 ЦК України за період з 19.02.2020 по 23.02.2022.

Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, є необґрунтованим та, на думку суду, помилковим з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено, останній раз Законом України № 3891-IX "Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" по 09.11.2024.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, у даних спірних правовідносин позовна давність щодо вимог про стягнення кредитної заборгованості, в силу пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подачі позову (05.04.2024) не спливла.

Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №20240222-2 від 22 лютого 2024 року, укладеного ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» з адвокатом Бачинським О.М., з встановленням винагороди адвоката у фіксованій сумі (п. 4.2 Договору), оплата якої здійснюється впродовж 10 днів з моменту ухвалення судом рішення; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; розрахунок суми судових витрат, в які включено: оплату послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, оплата послу адвоката за підготовку позовної заяви у справі; оплату послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви; оплату послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході судового розгляду справи (а.с.30-33).

Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є не співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом робіт (наданими послугами), а також ціною позову.

Оскільки розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначної справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000 гривень.

Суд, крім цього, в порядку ст.141 ЦПК України стягує з відповідача ОСОБА_1 в користь позивча ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» сплачений останнім судовий збір у 2422,40 грн., що підтверджується документально (а.с.7).

Керуючись ст.4, ст.12, ст.13, ст.76, ст.81, ст.141, ст.258, ст.259, ст.265, ст.268, ст.274, ст.275, ст.276, ст.277, ст.278, ст.279 ЦПК України, ст.509, ст.510, ст.526, ст.546, ст.611, ст.625, ст.1050, ст.1054, ст.1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про споживчий кредит №29407 від 03 вересня 2019 року у розмірі 28722 (двадцять вісім тисяч сімсот двадцять дві) грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору, а також 3000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повна інформація щодо сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф», місцезнаходження: місто Львів, вулиця С. Бандери, 87, офіс 54, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк