справа № 619/2649/24
провадження № 2/619/877/24
РІШЕННЯ

іменем України

27 червня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/2649/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Дергачівська міська військова адміністрація,

розглянув в порядку загального позовного провадження позов про визнання права власності.

Стислий виклад позиції сторін.

15 квітня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Головко В.В. звернулася до суду з позовом до Дергачівської міської військової адміністрації, в якому просила встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . Відповідно до дубліката свідоцтва про право власності на житло від 03.07.1995 встановлено, що ОСОБА_2 належить 1/3 частки на праві приватної, спільної часткової власності квартира АДРЕСА_2 . Згідно дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2012 ОСОБА_2 належить 1/3 частки на праві приватної, спільної часткової власності квартира АДРЕСА_2 . Відповідно до дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2012 ОСОБА_2 належить 1/3 частки на праві приватної, спільної часткової власності квартира АДРЕСА_3 . Вона на момент смерті матері та за її життя мешкала разом з нею за вказаною адресою. За час спільного проживання вони вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, обробляли город, несли спільні витрати, ремонтували оселю. Потім мати захворіла та вона продовжувала здійснювати догляд за останньою, купувала ліки, продукти харчування. Коли мати померла, здійснила її поховання. Після смерті матері, вона вступила в управління зазначеною вище квартирою, проводить ремонтні роботи, розпоряджається її майном та особистими речами на власний розсуд. Таким чином, вона прийняла спадщину після смерті матері. В той час, відповідно до акта обстеження від 05.04.2024, складеного депутатом Дергачівської міської ради, встановлено, що ОСОБА_2 на момент своєї смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживала її донька ОСОБА_1 , яка здійснювала за нею догляд. Акт складено в присутності сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підписаний депутатом округу Ключкою О.В. та сусідами, які можуть в судовому засіданні підтвердити факт прийняття спадщини позивачем після смерті матері. Вона звернулася до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_2 . Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.02.2024 їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_2 , оскільки останньою не було надано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно. Адвокатом Головко В. було направлено запит до КПТІ "Інвенрос" з метою встановлення місцезнаходження дублікатів правовстановлюючих документів на зазначену вище квартиру в інвентаризаційній справі та їй надано для ознайомлення матеріали інвентаризаційної справи на дану квартиру та було встановлено, що дійсно матеріали справи містять дублікати даних документів, на яких містяться оригінальні відбитки печаток та на запит адвоката, даним підприємством було надано відповідь № 30 від 28.02.2024 та в якості додатків надані копії документів, у зв`язку з чим виникла об`єктивна необхідність у витребуванні інвентаризаційної справи. Отже, задоволення позовної заяви для позивача має юридичне значення, оскільки має намір реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті матері.

Представник Дергачівської міської військової адміністрації Суржкова В.В. проти задоволення позову не заперечувала, про що надала відповідну заяву.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

18 квітня 2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

22 квітня 2024 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

23 квітня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 10 год 00 хв 28 травня 2024 року. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 21 травня 2024 року, але не менше п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Витребувано докази.

01 травня 2024 року Дергачівською нотаріальною конторою Харківської області на виконання ухвали від 23.04.2024 надано до суду копію спадкової справи № 264/2015.

14 травня 2024 року на виконання ухвали суду від 23.04.2024 КПТІ «Інвенрос» надано до суду копію інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 .

28 травня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 хв 27.06.2024.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивача ОСОБА_7 надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити.

У судове засідання представник відповідача Дергачівської міської військової адміністрації Суржкова В.В. не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без присутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_4 .

З огляду на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 21.06.2013 складено відповідний актовий запис № 47 ВК Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківській області.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 04.08.2011 складено відповідний актовий запис № 51 ВК Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківській області.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , 17.08.1994 зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , актовий запис № 95, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_11 .

Відповідно до стор. 11 паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.07.1995 установлено, що ОСОБА_2 належить на праві приватної, спільної часткової власності 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.10.2012 ОСОБА_2 належить на праві приватної, спільної часткової власності 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2012 ОСОБА_2 належить 1/3 частки на праві приватної, спільної часткової власності квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до акта обстеження від 05.04.2024, складеного депутатом Дергачівської міської ради Ключка О., в присутності сусідів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , установлено, що ОСОБА_2 на момент своєї смерті постійно проживала за адресою: квартира АДРЕСА_2 . Разом з нею проживала її донька ОСОБА_1 , яка здійснювала за нею догляд.

Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.02.2024 за № 229/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не було надано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно, вищезазначеної частки квартири.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Представник відповідача подала до суду заяву про визнання позову.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник відповідача позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.02.2024 за № 229/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не було надано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно, вищезазначеної частки квартири.

Судом установлено, що ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з ОСОБА_2 по день її смерті за вказаною адресою проживала її донька ОСОБА_1 .

Вказане підтверджується актом обстеження від 05.04.2024, складеного депутатом Дергачівської міської ради Ключка О., в присутності сусідів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відповідно до якого, ОСОБА_2 на момент своєї смерті постійно проживала за адресою: квартира АДРЕСА_2 . Разом з нею проживала її донька ОСОБА_1 , яка здійснювала за нею догляд.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Тобто, на момент смерті ОСОБА_3 разом з померлою проживала її донька ОСОБА_1 .

Отже, судом достовірно установлено, що ОСОБА_1 проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті останньої, яка сталася 20.06.2013.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності.

Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути визнання права.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1268 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 4.12, 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Матеріали справи свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина наквартиру АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_3 , тобто є спадкоємицею першої черги після смерті матері.

ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.02.2024 за № 229/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже враховуючи, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, не заявила про свою відмову від спадщини, а тому вона вважається такою, що прийняла спадщину, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач: Дергачівська міська військова адміністрація, місце знаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, майдан Перемоги, 5, ідентифікаційний код 44673786.

Повне судове рішення складено 02 липня 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок