ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17745/23

Провадження № 22-ц/4820/1051/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкодизавданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа Гарант»), треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.07.2021 сталася ДТП, в результаті якої отримав механічні пошкодження транспортний засіб марки «Skoda Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 та отримала тілесні ушкодження пасажир ОСОБА_1 .

Шкода заподіяна з вини ОСОБА_3 , водія транспортного засобу марки «Mazda Xedos 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого за страховим полісом застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант».

Згідно висновку експерта вартість матеріальних збитків спричинених автомобілю «Skoda Octavia А5», на час проведення експертизи, складає 242329,14 грн., проте враховуючи умови страхового полісу ОСОБА_3 , а саме ліміт страхового платежу позивач просить стягнути 130000 грн. шкоди заподіяної майну.

Крім того, внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, що потягнуло витрати на лікування в сумі 1000 грн.

Із урахуванням викладеного, позивачі просили суд стягнути з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 1000 грн. за шкоду, спричинену здоров`ю; стягнути з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь позивача ОСОБА_2 вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП 130000 грн., витрати за проведене експертне транспортно-товарознавче дослідження, а також усі понесені судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 130000 грн., витрати за проведення експертизи в сумі 10166 грн. 35 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа Гарант» на користь держави судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості таких вимог.

В апеляційній скарзі представник ТДВ «СК «Альфа Гарант» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа Гарант» та ухвалити в цій частині нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач ОСОБА_2 не звертався до ТДВ «СК «Альфа Гарант» із заявою про страхове відшкодування шкоди завданої його майну, а саме, транспортному засобу «Skoda Octavia А5», а отже позивачем пропущено річний строк встановлений п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено з порушенням строку визначеного вищевказаним законом. Крім того, у наданому позивачем висновку експерта від 28.09.2022 року, встановлено що автомобіль є фізично знищеним, а сама експертиза та огляд автомобіля були проведені у строки понад рік із дня коли відбулася ДТП. Апелянт наголошує, що позивачем не надано висновку щодо визначення ринкової вартості транспортного засобу після ДТП, а такі докази здобуто у суді шляхом призначення експертизи. Позивач ОСОБА_2 не повідомив страховика про ДТП, про місцезнаходження пошкодженого автомобіля, не надав автомобіль для огляду, не запросив представника страхового товариства на огляд пошкодженого автомобіля. Вказані обставини вказують на відсутність вини страховика в тому, що не було здійснено розрахунок та виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком.

Також апелянт категорично заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки справа є малозначною та витрати у розмірі 15000 грн. та 5000 грн. порівняно із сумою позовних вимог та складністю справи є не співмірними та достатньо завищеними, та такими що не відповідають принципу розумності винагороди за адвокатські послуги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Шкодяк І.А., вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду в частині вимог про стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди завданої здоров`ю в розмірі 1000 грн., тому апеляційним судом рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що 28 липня 2021 року близько 18 год. 12 хв., керуючи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом марки «Mazda Xedos 6» державний номерний знак НОМЕР_2 з перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю руху біля 90-100 км/год в порушення вимог пунктів 2.9.(а), 10.1., 11.4., 12.4., 13.1., 13.3., 14.2., 14.6. та горизонтальної розмітки 1.3. Правил дорожнього руху в лівій смузі руху проїзної частини вул.С.Бандери зі сторони вул. Озерної в напрямку вул.П.Мирного м. Хмельницького допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир транспортного засобу марки «Skoda Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 серпня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 1 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Транспортний засіб марки «Mazda Xedos 6» державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , застрахований в ТДВ СК «Альфа Гарант» з терміном дії до 23 жовтня 2021 року. Розмір шкоди, заподіяної майну потерпілого, становить 130000 грн., життю і здоров`ю потерпілого 260000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

На лікування ОСОБА_1 понесла витрати в розмірі 1000 грн., що підтверджується відповідними фінансовими документами.

За висновком експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ від 28 вересня 2022 року №2150-2153/22-26 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Skoda Octavia А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок отриманих механічних пошкоджень під час ДТП, яка мала місце 28 липня 2021 року, складає 362325 грн. 07 коп. Ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia А5» державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на час ДТП 28.07.2021 року складає 212517,05 грн.

Ринкова вартість транспортного засобу марки «Skoda Octavia А5» державний номерний знак НОМЕР_1 з урахуванням отриманих механічних пошкоджень після ДТП складає 41474 грн. 77 коп., що підтверджується відповідним висновком експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ від 06 лютого 2024 року №2783/23-26.

Згідно довіреності від 07.04.2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уповноважені від імені ОСОБА_2 розпоряджатися автомобілем «Skoda Octavia А5» державний номерний знак НОМЕР_1 , для цього вони мають право, в тому числі, подавати заяви, у випадку спричинення автомобілю пошкоджень в результаті ДТП, укладати будь-які угоди про порядок та розмір відшкодування заподіяної шкоди.

Апелянтом також визнано у апеляційній скарзі факт звернення 30.07.2021 року ОСОБА_4 до ТДВ «СК «Альфа Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»( далі Закон № 1961-IV).

Як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.

При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Відповідно до Закону № 1961-IV та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин.

За змістом зазначених норм права встановлюється, як добросовісність поведінки особи, чиї права порушено, так і передбачається, що припинення права може бути лише у випадках, передбачених законом.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року справа №147/66/17, з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Виходячи із принципів добросовісної поведінки та спрямованості позивача на відновлення порушеного права, а саме: звернення 30.07.2021 року ОСОБА_4 до ТДВ «СК «Альфа Гарант» із заявою про страхове відшкодування, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 та постановлення вироку у справі №686/23453/21 лише 03.08.2023 року, яким встановлено вину ОСОБА_3 , тобто через два роки після події ДТП, слід дійти висновку, що строк пропущено позивачем через незалежні від нього причини, з позовом до суду позивач звернувся в межах строку позовної давності, а тому ОСОБА_2 має право на відшкодування в межах страхової суми за рахунок страхової компанії ТДВ «СК «Альфа Гарант».

Щодо розміру страхового відшкодування

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з висновком експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ від 28 вересня 2022 року №2150-2153/22-26 ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia А5» державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на час ДТП, 28.07.2021 року складає 212517,57 грн., в той час вартість відновлювального ремонту на час ДТП складає 362325,07 грн. Даний автомобіль є фізично знищеним.

За висновком експерта №2783/23-26 від 06.02.2024 року ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia А5» державний номерний знак НОМЕР_1 після ДТП складає 41474,77 грн.

Зважаючи на зазначене, оскільки автомобіль «Skoda Octavia А5» державний номерний знак НОМЕР_1 є фізично знищеним, вартість матеріальної шкоди спричиненою позивачу буде складати 171042,80 грн. (212517,57 грн. 41474,77грн.).

Проте, враховуючи розмір ліміту страхового відшкодування за пошкоджене майно за договором страхування винної особи, при розмірі франшизи 0, а також межі заявлених позовних вимог, відшкодуванню ОСОБА_2 підлягає сума в 130 000 грн.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі ринкової вартості автомобіля до ДТП, у зв`язку з чим ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права у зв`язку з чим рішення суду слід змінити.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до частини першої статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 19 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

В силу статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд повинен врахувати положення статті 141 ЦПК України, згідно якої у разі часткового задоволення позову судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи слідує, що на підставі договорів про надання правної допомоги, укладених між адвокатом Шкодяком І.А., Блонським О.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , та між адвокатом Шкодяком І.А. і ОСОБА_1 від 29.07.2021року,

ордер №1048902 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

опис робіт (виконаних послуг) необхідних для надання правничої допомоги ОСОБА_1 , загальний час витрачений на надання правничої допомоги склав не менше 20 год.;

опис робіт (виконаних послуг) необхідних для надання правничої допомоги ОСОБА_2 , загальний час витрачений на надання правничої допомоги склав не менше 30 год.;

акти виконаних робіт від 28.06.2023 року підписані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ;

квитанції до прибуткового касового ордера: №6 сплаченою ОСОБА_1 на суму 5000 грн., на підставі угоди від 29.07.2021 року, сплаченою ОСОБА_4 на суму 15000 грн., на підставі угоди від 29.07.2021 року.

Рахунок №1202 від 22.06.2022 року за експертизу №2150-2153/22-26 на суму 6342,67 грн. та квитанція №23 від 13.07.2022 про сплату 6342,67 грн. ОСОБА_5

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Оцінюючи надані суду першої інстанції докази понесення позивачами, витрат на правову допомогу апеляційний суд зазначає, що позивачами документально підтверджено витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції, клопотання про зменшення заявленої суми судових витрат від учасників справи до суду не надходило. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу 5000 грн., на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу 15000 грн., та 10166 грн. - витрати за проведення судової експертизи.

Доводи апеляційної скарги про неправильність визначення судом складу та розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу не відповідають обставинам справи та нормам процесуального закону.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні тільки в редакції мотивувальної частини, то понесений ТДВ «СК «Альфа Гарант» судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк