КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/3775/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 2-4671/11

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , що подана представником ОСОБА_3 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року, постановлену у складі судді Юзькової О.Л.,

у справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

та за заявою ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись до суду з заявами про визнання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 09.12.2011 року №2-4671/11/10 таким, що не підлягає виконанню .

Заяви мотивовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04.02.2011 року по цивільній справі № 2-4671/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави позов задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №K2U від 29.04.2008 року в розмірі 257 659 грн. 92 коп., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 259 479 грн. 92 коп., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

09.12.2011 року Шевченківським районним судом видано виконавчий лист № 2-4671/11/10, який ПАТ КБ «Приватбанк» 04.10.2016 року пред`явив до виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 04.10.2016 року було відкрито виконавче провадження (ВП № НОМЕР_6).

Разом з тим, за рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15.04.2011 р. по цивільній справі № 2-719/2011, яке набрало законної сили 29.04.2011 року, передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 належне йому на праві власності заставне майно - легковий автомобіль марки Skoda Octavia Tour, рік випуску 2005, державний номер НОМЕР_1 ; в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №K2U від 29.04.2008 року станом на 29.04.2009 року в розмірі 158 789 грн. 25 коп., що є еквівалентом 20 838,48 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави, а саме легковий автомобіль марки Skoda Octavia Tour, рік випуску 2005, державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права укладати від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАI України, а також надавши ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

30.06.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по вказаній справі видано виконавчий лист. ПАТ КБ «Приватбанк» 31.08.2013 року транспортний засіб - легковий автомобіль марки SkodaOctaviaTour, 2005 р., тип ТЗ : легковий, державний номер НОМЕР_1 знято з обліку для реалізації в рахунок погашення заборгованості згідно рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська.

15.10.2013 р. у ВРЕР -12 УДАІ в м. Києві даний транспортний засіб зареєстровано на іншого власника на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 640848, виданої 10.10.2013 року ТОВ «Аторис». ОСОБА_1 (поручитель за зобов`язаннями ОСОБА_4 за кредитним договором) звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою надати достовірну інформацію, за яку суму було продано банком автомобіль SKODA, модель Octavia Тour, 2005 р. державний номер НОМЕР_1 - предмет застави, що належав ОСОБА_4 та яким чином було визначено вартість автомобіля, чи було проінформовано сторону кредитного договору та договору поруки про оцінку предмета застави, якщо така взагалі проводилась, однак ПАТ КБ «ПриватБанк» на вказану заяву відповіді не надав.

Заявники вважають, що сума заборгованості, що є еквівалентом 20838,48 доларів США має бути зарахована на погашення заборгованості за кредитним договором згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2011 року, оскільки продаж автомобіля було здійснено не на прилюдних торгах (аукціоні), а за ціною на розсуд банку, а тому реалізувавши своє право на продаж будь-якій особі автомобіля ОСОБА_4 , що є предметом застави, заборгованість в сумі 259 659, 92 грн. є погашеною. Оскільки обов`язок позичальника виконано в результаті звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №K2U від 29.04.2008 року, виконавчий лист № 2-4671/11/10, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 09.12.2011 року має бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року у задоволенні заяв відмовлено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано виконавчий лист № 2-4671/11/10, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 09.12.2011 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення на суму 149 000 грн.

В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду в частині відмови визнати виконавчий лист № 2-4671/11/10, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 09.12.2011 року таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення на суму 110 479 грн. 92 коп.

Просить прийняти в цій частині нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист № 2-4671/11, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 09.12.2011 року таким, що не підлягає виконанню. В іншій частині ухвалу суду від 24.08.2023 року залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що АТ КБ «Приватбанк» не було виконано ухвалу суду від 30.09.2019 року про витребування доказів, а саме не надано до суду витребувані довідку - розрахунок серії ААВ №640848, видану 10 жовтня 2013 року ТОВ «Аторис», відповідно до якої 15 жовтня 2013 року автомобіль SKODA, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 було продано ОСОБА_6 , а також докази (документи) відповідно до яких було оформлено договір - купівлі продажу між ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_6 цього транспортного засобу та докази (квитанції, платіжні доручення та інше) внесення ОСОБА_6 грошових коштів за придбання вище зазначеного транспортного засобу (акт прийому передачі).

Звертає увагу на те, що оскільки 15 жовтня 2013 року вказаний автомобіль вже було продано ПАТ «ПриватБанком» ОСОБА_6 , та при вторинній реєстрації автомобіль мав вже інший державний номер - НОМЕР_2 , то з цього слідує, що банк ніяк не міг виставляти цей автомобіль на реалізацію через три роки, а саме реалізувати цей автомобіль 14.04.2016 року за суму 149 000 грн., як вказує банк в листі від 04.12.2017 року.

Суд першої інстанції вважає доведеною ту обставину, що автомобіль було реалізовано ПАТ «Приватбанк» 14.04.2016 року за суму 149 000 грн, посилаючись на лист ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2017 року. В той же час лист банку, в якому викладені ці обставини , не є належним та допустимим доказом, оскільки такими доказами можуть бути: довідка - розрахунок серії ААВ №640848, видана 10 жовтня 2013 року ТОВ «Аторис», документи відповідно до яких 15.10.2013 було року оформлено договір - купівлі продажу між ПАТ КБ «Приватбанк» та іншим власником ( ОСОБА_6 ) та квитанції, платіжні доручення та інше внесення новим власником грошових коштів на рахунок банку за придбання вище зазначеного транспортного засобу, акт прийому передачі тощо. Однак, банк не надав до суду витребувані судом документи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «Приватбанк» Яндульський Д.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що в рахунок погашення заборгованості банком було зараховано суму від продажу автомобіля в розмірі 149 000 грн., а тому для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у повному обсязі, підстав немає.

ІНФОРМАЦІЯ_1 скаржник ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві 21 березня 2024 року ( а.с. 52, т. 3).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі було залучено правонаступника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_2 - адвокат Ярусевич Є.Ю. через систему «Електронний суд» 03 грудня 2024 року подав заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 та її представника, зазначив, що підтримують апеляційну скаргу у повному обсязі

В судовому засіданні представники боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 липня 2024 року було задоволено клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» Гринихи Т.Ю. про її участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Однак, в судовому засіданні 04 грудня 2024 року представник АТ КБ «Приватбанк» Гриниха Т.Ю. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, по телефону повідомила секретаря судового засідання про неможливість з технічних причин встановити відеоконференцзв`язок, що було зафіксовано у протоколі судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю, так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного, так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявники ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , вказували, що виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2011 року у іншій справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 було звернуто стягнення на предмет застави за цим же кредитно-заставним договором № K2U від 29 квітня 2008 року, а саме предмет застави передано кредитору для реалізації, у подальшому предмет застави - легковий автомобіль марки Skoda Octavia Tour, державний номер НОМЕР_1 , що належав на праві власності боржнику ОСОБА_4 , відчужено, а кошти від продажу транспортного засобу зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 4 лютого 2011 року про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором виконано, оскільки продаж автомобіля було здійснено не на прилюдних торгах (аукціоні), а за ціною на розсуд банку, а тому, реалізувавши своє право на продаж будь-якій особі автомобіля, банк тим самим визнав реальну заборгованість у сумі, за яку було продано вказаний автомобіль, на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2011 року. У зв`язку з цим вважали заборгованість погашеною у повному обсязі.

Верховний Суд, скасовуючи попередні судові рішення - ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, у постанові від 20 лютого 2019 року зазначив, що судами, за наявності посилань у заяві, на погашення заборгованості шляхом реалізації заставного майна вже після ухвалення судами цих рішень, не встановлено фактичні обставини справи щодо ідентичності цієї заборгованості за періодами, чи була за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва стягнута заборгованість достроково або у повному обсязі у зв`язку з достроковим стягненням заборгованості, чи не є визначена у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2011 року заборгованість частиною заборгованості стягнутої за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 4 лютого 2011 року, яка у випадку реалізації заставного майна, повинна була бути зарахована стягувачем як погашення загальної заборгованості за договором, та як наслідок підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цій частині.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 24 серпня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2011 р., заборгованість за кредитним договором становить 257 659 грн. 92 коп., та банком реалізовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2011 року та в рахунок погашення заборгованості зараховано суму у розмірі 149 000 грн., тому суд дійшов висновку, що зазначена сума є частковим погашенням загальної заборгованості за договором, що у свою чергу є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню саме на зазначену суму і відповідає положенням ст. 432 ЦПК України.

З висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування коштів, отриманих банком від продажу автомобіля марки Skoda Octavia Tour, державний номер НОМЕР_1 , що належав на праві власності боржнику ОСОБА_4 , в рахунок погашення заборгованості, визначеної рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2011 р., та у зв`язку з цим - визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цій частині, - колегія суддів погоджується. Однак вважає, що сума коштів, на яку слід визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, визначена судом першої інстанції без урахування усіх обставин справи, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 29 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитно - заставний договір № K2U0A800000411, згідно з яким позивач надав відповідачу кошти в розмірі 18 031,98 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 26.04.2013 року.

Відповідно до даного договору ОСОБА_4 надав в заставу позивачу автомобіль «Skoda Oktavia Tour» 2005 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить йому на праві приватної власності.

В забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язання за договором 29.04.2008 року між банком та ОСОБА_5 і ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до якого боржник та поручителі несуть відповідальність як солідарні боржники.

Як зазначено у п. 16 кредитно-заставного договору, загальний розмір кредиту становить 18 031,98 доларів США, з яких частина кредиту у розмірі 17 500 доларів США надається з метою придбання позичальником автомобіля.

Відповідно до п. 16.7 кредитно-заставного договору від 29 квітня 2008 року, предметом застави є автомобіль «Skoda Oktavia Tour» 2005 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу № НОМЕР_5 від 25 квітня 2008 року ( а.с. 18, т. 1).

Відповідно до п. 16.8 сторони погодили, що на дату підписання договору вартість предмета застави становить 118 675 грн.

Отже, заставна вартість автомобіля, виходячи із офіційного курсу НБУ долара США до гривні станом на день укладення кредитно-заставного договору 29 квітня 2008 року становила : 118 675 грн. / 5,05 грн. = 23 500 доларів США.

24 березня 2009 року, у зв`язку з наявністю заборгованості ОСОБА_4 по вказаному договору, автомобіль «Skoda Oktavia Tour», 2005 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , був переданий ОСОБА_4 представникам ПАТ КБ «Приватбанк», про що складено відповідний акт передачі-прийому в заклад Приватбанку автомобіля позичальника ОСОБА_4 , який допустив прострочену заборгованість.

В акті зазначено, що у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_4 перед Приватбанком до 08.04.2009 року, ОСОБА_4 доручає Приватбанку передати автомобіль на реалізацію, а виручені кошти спрямувати на погашення заборгованості по договору про надання кредиту ( а.с. 117, т. 1).

З викладеного акту та матеріалів справи вбачається, що з 24 березня 2009 року вказаний автомобіль у справному стані, без будь-яких зауважень щодо його технічного стану, було отримано представниками ПАТ КБ «Приватбанк», та в подальшому ОСОБА_4 не повернуто.

23 червня 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, в якому зазначив, що станом на 29 квітня 2009 року відповідач ОСОБА_4 має загальну заборгованість у розмірі 20 838, 48 доларів США, яка складається із : заборгованості за кредитом - 17 278, 18 доларів США; відсотків за користування кредитом - 1608, 57 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 441,89 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань - 486,29 доларів США, штрафні санкції - 1023,56 доларів США ( а.с. 91 - 92, т. 1).

Як встановлено з розрахунку заборгованості, складеного ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 29.04.2009 року у вказаній справі, що був надісланий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, зазначена заборгованість за кредитом 17 278,18 доларів США - є загальною сумою непогашеного кредиту, яку банк просив погасити достроково, виходячи з того, що кредит було надано на строк до 26 квітня 2013 року, а з позовом про звернення стягнення на предмет застави банк звернувся 23 червня 2009 року.

Сума заборгованості за процентами 1608, 57 доларів США, комісії - 441,89 доларів США, пені - 486,29 доларів США, штрафні санкції - 1023,56 доларів США - нараховані банком за період з 01 червня 2008 року по 29 квітня 2009 року ( а.с. 121, т. 2).

20 жовтня 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та вказував, що станом на 26 серпня 2010 року заборгованість ОСОБА_4 по договору становить 30 299,68 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на 26.08.2010 року становить 239 064 грн. 48 коп. грн., яка складається з: 17 278,18 доларів США - заборгованість за кредитом; 4750,96 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2172,93 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 6097,61 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також : 1783,44 грн. комісія за звернення до суду; 16 812 грн. комісія за зберігання предмета застави, всього заборгованість на суму 257 659 грн. 92 коп.

04 лютого 2011 року Шевченківський районним судом м. Києва було ухвалено рішенняпо цивільній справі № 2-4671/11 за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, яким позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитно-заставним договором №K2U від 29 квітня 2008 року в розмірі 257 659 грн. 92 коп., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 259 479 грн. 92 коп..

У задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави -відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2011 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2011 року залишено без змін.

Таким чином, зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року вбачається, що з відповідачів на користь банку була стягнута солідарно заборгованість, що виникла за період з 01 червня 2008 року по 26 серпня 2010 року та становила : 30 299,68 доларів США ( 17 278,18 доларів США - заборгованість за кредитом; 4750,96 доларів США - проценти; 2172,93 доларів США - комісія; 6097,61 доларів США - пеня ) та 18 595 грн. 44 коп. - комісії за зберігання заставного майна та за звернення до суду. Загальна сума заборгованості у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 257 659 грн. 92 коп.

15 квітня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 2-719/2011 було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави.

Передано в заклад ПАТ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 належного йому на праві власності заставного майна - легкового автомобіля марки Skoda Octavia Tour, в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № K2U від 29 квітня 2008 року, яка станом на 29 квітня 2009 року складала 158 789 грн 25 коп., що є еквівалентом 20 838 доларів США 48 центів.

Звернуто стягнення на предмет застави, а саме легковий автомобіль марки Skoda Octavia Tour, рік випуску 2005, державний номер № НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права укладати від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надавши ПАТ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України №31/26-Л-364 від 20.04.2016 року, 31 серпня 2013 року транспортний засіб - легковий автомобіль марки Skoda Octavia Tour, 2005 р., тип ТЗ : легковий, державний номер НОМЕР_1 , у ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві, довіреною особою від ПАТ «Приватбанк» знято з обліку для реалізації в рахунок погашення заборгованості згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська; 15 жовтня 2013 року у ВРЕР -12 УДАІ в м. Києві даний транспортний засіб зареєстровано на іншого власника на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 640848, виданої 10.10.2013 року ТОВ «Аторис» ( а.с. 95, т. 1).

На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2011 року, постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 4 жовтня 2016 року було відкрито виконавче провадження № ВП № НОМЕР_6 на підставі виконавчого листа № 4671/11 виданого Шевченківським районним судом м. Києва 9 грудня 2011 року.

Листом ПАТ КБ «Приват банк» від 04.12.2017 року повідомлено наступне: по договору K2U від 29.04.2008 року прострочена заборгованість складає 140 691,31 доларів США, авто TMBDK41U26B061366 вилучено банком відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, справа №2-719/2011 від 15.04.2011 року, авто виставлено на реалізацію 10 квітня 2015 року 16:41:53, авто реалізовано 14 квітня 2016 року 13:40:33 за 149 000 грн., кошти від продажу зараховані на погашення заборгованості по договору K2U від 29.04.2008 року ( а.с. 184, т. 1)

Порівнюючи зміст вищевказаних судових рішень щодо розміру стягнутої заборгованості та розрахунки заборгованості станом на 29 квітня 2009 року та станом на 26 серпня 2010 року ( а.с. 7, т. 1, а.с. 139, т. 2, а.с. 121, т. 2), апеляційним судом встановлено : - заборгованість за тілом кредиту залишилась тією ж - 17 278,18 доларів США, зазначена сума заборгованості по кредиту стягнута достроково;

- суми процентів - 1608, 57 доларів США, комісії - 441,89 доларів США та пені - 486,29 доларів США, що розраховані за період з 01 червня 2008 року по 29 квітня 2009 року, повністю увійшли у суму заборгованості станом на 26 серпня 2010 року та охоплюються цим розміром, оскільки вказана заборгованість розрахована за період з 01 червня 2008 року по 26 серпня 2010 року : 4750,96 доларів США заборгованість по відсоткам ; 2172,93 доларів США заборгованість по комісії; 6097,61 доларів США - пеня;

- штрафні санкції - 1023,56 доларів США, які включено до заборгованості станом на 29 квітня 2009 року, не увійшли до заборгованості станом на 26 серпня 2010 року;

- у розрахунку станом на 26 серпня 2010 року додатково нараховані : 1783,44 грн. комісія за звернення до суду; 16 812 грн. комісія за зберігання предмета застави.

Отже, визначена у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2011 року частина заборгованості у розмірі 19 814,93 доларів США ( із загального розміру , визначеного цим судовим рішенням 20 838, 48 доларів США) увійшла у суму заборгованості, стягнуту за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року.

Відповідно, у разі реалізації заставного майна, виручена сума повинна бути у повному обсязі зарахована стягувачем як погашення загальної заборгованості за договором, що визначена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що 31 серпня 2013 року у ВРЕР -9 УДАІ у м. Києві довіреною особою від ПАТ «Приватбанк» транспортний засіб Skoda Octavia Tour, 2005 р., державний номер НОМЕР_1 , знято з обліку для реалізації, в рахунок погашення заборгованості, згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська .

Про вказану обставину неодноразово було повідомлено Регіональним сервісним центром у м. Києві Міністерства внутрішніх справ України ( а.с. 95, т. 1, а.с. 97, т. 2).

Також повідомлено, що 15 жовтня 2013 року у ВРЕР-9 УДАІ у м. Києві даний транспортний засіб зареєстровано на іншого власника - ОСОБА_6 , на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 640848, виданої 10 жовтня 2013 року ТОВ «Аторис» (а.с. 97, т. 2).

При розгляді заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_8 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом першої інстанції 30 вересня 2019 року було постановлено ухвалу про витребування доказів у ПАТ КБ «Приватбанк» :

- довідку - розрахунок серії ААВ №640848 видану 10 жовтня 2013 року ТОВ ''Аторис'', відповідно до якої 15 жовтня 2013 року автомобіль Skoda Octavia Tour, 2005 р., державний номер НОМЕР_1 , було продано ОСОБА_6 ,

- докази (документи), відповідно до яких було оформлено договір - купівлі продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_6 транспортного засобу Skoda Octavia Tour, 2005 р., державний номер НОМЕР_1 , та докази (квитанції, платіжні доручення та інше) внесення останнім ( ОСОБА_6 ) грошових коштів за придбання зазначеного транспортного засобу (акт прийому передачі).

Листом від 07 квітня 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» повідомив суду, що вказаних документів у архівах банку не виявлено ( а.с. 136, 146, т. 2).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджується та обставина, що саме 31 серпня 2013 року довіреною особою від ПАТ «Приватбанк» транспортний засіб Skoda Octavia Tour, 2005 р., державний номер НОМЕР_1 , знято з обліку для реалізації.

Таким чином, встановлено, що представником ПАТ КБ «Приватбанк» зазначені дії були вчинені саме на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2011 року по справі № 2-719/2011, оскільки цим рішенням визначено спосіб звернення стягнення на предмет застави, а саме: звернуто стягнення на легковий автомобіль марки Skoda Octavia Tour, рік випуску 2005, державний номер № НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права укладати від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДА1 України, а також надавши ПАТ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

15 жовтня 2013 року у ВРЕР-9 УДАІ у м. Києві даний транспортний засіб зареєстровано на іншого власника - ОСОБА_6 , на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 640848, виданої 10 жовтня 2013 року ТОВ «Аторис».

За викладених обставин повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2017 року про виставлення зазначеного транспортного засобу на реалізацію 10 квітня 2015 року та що автомобіль реалізовано 14 квітня 2016 року за 149 000 грн., які зараховані на погашення заборгованості по договору K2U від 29.04.2008 року - колегія суддів не приймає до уваги, вважає таку поведінку стягувача недобросовісною, оскільки з матеріалів справи достовірно встановлено, що автомобіль було передано ОСОБА_4 представникам банку 24 березня 2009 року та на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Києва від 15 квітня 2011 року представником банку автомобіль знято з обліку в органах ДАІ для реалізації, а 10 жовтня 2013 року вчинено купівлю-продаж вказаного транспортного засобу шляхом оформлення довідки-рахунку ТОВ «Аторис».

Враховуючи, що фактичне виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2011 року відбулось 10 жовтня 2013 року, то стягувачем жодним чином не обґрунтовано та не надано відповідних належних доказів щодо правових підстав для повторного виставлення на торги зазначеного автомобіля.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги боржника про те, що лист банку від 04.12.2017 року про реалізацію автомобіля 14 квітня 2016 року за суму 149 000 грн. є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки автомобіль було фактично реалізовано 10 жовтня 2013 року, а висновки суду першої інстанції у цій частині - помилковими.

Разом з тим, ні стягувачем, ні Регіональним сервісним центром у м. Києві МВС України ( відповідь - а.с. 168, т. 2) на запити суду першої інстанції не було надано довідку-рахунок від 10 жовтня 2013 року, де зазначена вартість, за яку представниками ПАТ КБ «Приватбанк» було продано ОСОБА_6 автомобіль Skoda Octavia Tour, рік випуску 2005, державний номер № НОМЕР_4 , як і не надано інших доказів, за яку фактично суму було реалізовано зазначений транспортний засіб.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вартість заставного майна, яка підлягає зарахуванню на погашення загальної заборгованості за кредитно-заставним договором від 29 квітня 2008 року, що встановлена рішенням Шевченківського районного суду від 04 лютого 2011 року, визначити у сумі, яка зазначена у кредитно-заставному договорі як вартість заставного майна, що на день укладення договору 29 квітня 2008 року становила 23 500 доларів США, враховуючи, що сума кредиту була отримана позичальником у доларах США.

Таким чином, оскільки станом на 10 жовтня 2013 року ( день видачі довідки-рахунку ТОВ «Аторис», тобто день укладення правочину купівлі-продажу) офіційний курс НБУ долара США до гривні становив 7, 993 гривні за 1 долар США, то вартість заставного майна, яка підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості, становить : 23 500 доларів США х 7,993 = 187 835 грн. 50 коп.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки сума заборгованості, визначена у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2011 року, увійшла у суму заборгованості, що визначена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2011 року ( що складала 30 299,68 доларів США ( по курсу НБУ сума в гривнях - 239 064 грн. 48 коп.) та 18 595 грн. 44 коп., а всього сума заборгованості у гривнях - 257 659 грн. 92 коп.), то сума вартості автомобіля, який було реалізовано стягувачем на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2011 року, підлягає зарахуванню на погашення суми заборгованості, що визначена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2011 року, а саме : 257 659 грн. 92 коп. - 187 835 грн. 50 коп. = 69 824 грн. 42 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що обов`язок позичальника ОСОБА_4 було виконано у повному обсязі внаслідок реалізації заставного автомобіля, тому виконавчий лист слід визнати таким , що не підлягає виконанню у повному обсязі, колегія суддів відхиляє, оскільки при порівнянні сум заборгованості, що були визначені у вказаних рішеннях судів було встановлено, що заборгованість, стягнута за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року охоплює більший період нарахування процентів, пені, комісії та перевищує суму заборгованості, яка визначена у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2011 року у доларах США. Відповідно різниця заборгованості складає : 30 299, 68 доларів США - 20 838, 48 доларів США = 9461,2 доларів США, що становило 74 648 грн. 87 коп. на час звернення позивача з позовом до Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи, що сума непогашеної заборгованості за кредитно-заставним договором від 29 квітня 2008 року внаслідок реалізації предмета застави становить 69 824 грн. 42 коп., тому підстав для визнання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2011 року, у повному обсязі, апеляційний суд не вбачає.

За викладених обставин оскаржувану ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року слід змінити в частині визначення суми заборгованості, яка не підлягає стягненню, та визнати виконавчий лист № 2-4671/11, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 09 грудня 2011 року, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення заборгованості на суму 187 835 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , що подана представником ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року - змінити в частині визначення суми заборгованості, яка не підлягає стягненню:

Визнати виконавчий лист № 2-4671/11, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 09 грудня 2011 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення заборгованості на суму 187 835 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 травня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.