Провадження № 2/761/3524/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Троценко Антон Юрійович про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2023р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивачка) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, в якому просила суд:

-стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти у розмірі 141554,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 18 листопада 2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, з виконання виконавчого напису №9773, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 28 вересня 2021р. про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №Е_00116/37_07 від 07 травня 2007р. у розмірі 128226,57 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023р. у цивільній справі №334/3834/22 визнано виконавчий напис, вчинений 28 вересня 2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., який зареєстрований в реєстрі за №9773 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 128226,57 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Виконавче провадження НОМЕР_2 на час звернення позивачки до суду із даним позовом завершене у зв`язку із виконанням виконавчого документу у повному обсязі.

Загальна сума, яку було стягнуто з позивачки в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 становить 141554,79 грн.

У зв`язку із викладеним, позивачка, керуючись ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) просила суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти у розмірі 141554,79 грн., які було стягнуто з позивачки та перераховано відповідачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом №9773 від 28 вересня 2021р.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, копії якої направлені учасникам справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

20 лютого 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні вказаного позову у повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для повернення боржнику коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Правовою підставою для стягнення з позивача коштів є кредитний договір та наявність заборгованість за ним. Крім того, відповідач зазначає, що на рахунок останнього в якості стягнення заборгованості в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 надійшли кошти у розмірі 128226,57 грн, а не 141554,79 грн, як зазначив позивачка, відтак, та сума, яка заявлена позивачкою, на думку відповідача, задоволенню не підлягає.

28 лютого 2024р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивачка зазначила, що у своєму відзиві відповідач фактично визнав отримання грошових коштів, які надійшли на рахунок відповідача в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2, з виконання виконавчого напису, який в подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відтак, на переконання позивачки, відповідачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції у відзиві, та всі доводи відповідача є безпідставними.

Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача до суду не подавались.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задовлення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою заявлено позовну вимогу про повернення стягнутих коштів на підставі виконавчого напису, в подальшому визнаного судом таким, що не підлягає виконанню.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. (рішення ЄСПЛ по справі «Мельник проти України»)

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 28 вересня 2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за реєстровим номером №9773, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №Е_00116/37_07 від 07 травня 2007р. у розмірі 128226,57 грн.

В подальшому, 18 листопада 2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису, вчиненого 28 вересня 2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.. зареєстрованого за реєстровим номером №9773.

Як вбачається з наданих третьої особою копій матеріалів виконавого провадження НОМЕР_2, та встановлено судом, в ході проведення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню, з позивачки стягнуто 141549, 23 грн, з яких: 1) заборгованість, перерахована стягувачу - 128226, 57 грн; 2) основна винагорода приватного виконавця - 12822, 66 грн; 3) витрати виконавчого провадження - 500,0 грн.

16 серпня 2022р. постановою про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №9773, вчиненого 28 вересня 2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. закінчено у зв`язку із виконанням виконавчого документу у повному обсязі (сума боргу за виконавчим документом, основної винагороди приватного виконавця та витра виконавчого провадження стягнуті та перераховані) (а.с. 66).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023р. у цивільній справі №334/3834/22, яке залишене без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 31 жовтня 2023р., визнано виконавчий напис, вчинений 28 вересня 2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., який зареєстрований в реєстрі за №9773 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 128226,57 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 листопада 2019р. у справі № 922/643/19).

Отже, обставини, встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023р. по справі № 334/3834/22 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Так, згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Постановою Верховного Суду від 18 січня 2024р. по справі № 463/7127/22 зазначено, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Схожі за змістом правові позиції містяться також у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019р. у справі № 904/2444/18 та від 23 квітня 2019р. у справі № 918/47/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019р. у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: «зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала».

Суд звертає увагу, що судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 вересня 2021р. по справі № 201/6498/20.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, керуючись положеннями цивільного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задовлення позову, в частині стягнення з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивачки ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 128226,57 грн (суму заборгованості за виконавчим написом), стягнутих приватним виконавцем виконавчого округу на користь відповідача в межах виконавчого провадження НОМЕР_2, оскільки виконавчий напис нотаріуса від 28 вересня 2021р. №9773, на підставі якого проведено оспорюване стягнення, рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, відтак, в силу положень ст. 1212 ЦК України, відсутня правова підстава для набуття відповідачем зазначених коштів, а стягнуте за виконавчим написом підлягає поверненню позивачці.

При цьому судом враховано, що відповідачем у своєму відзиві на позов, не заперечується отримана ним сума у розмірі 128226,57 грн, стягнута з позивачки в ході здійснення виконавчого провадження, з виконання виконавчого напису, який в подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконаню.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задовлення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачки основної винагороди виконавця у сумі 12822,66 та витрат виконавчого провадження у сумі 500,0 грн, оскільки про розмір основної винагороди приватного виконавця та її стягнення зазначено у постанові приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с.125), а витрати виконавчого провадження стягнуті на підставі відповідної постанови приватного виконавця (а.с. 121).Доказів, що зазначені постанови оскаржувались позивачкою у порядку, встановленому чинним законодавством, їх скасування - суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на переконання позивачки, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2022р. у справі № 201/1311/19).

Враховуючи наведене суд вбачає правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

З урахуванням результатів розгляду спору, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1426,0 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 1, 4, 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б), третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Троценко Антон Юрійович (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 26, офіс 1.11) про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 128226 /сто двадцять вісім тисяч двісті двадцять шість/ грн 57 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1426 /одна тисяча чотириста двадцять шість/ грн.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: