РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/11560/22

Номер провадження 2/495/1597/2024

19 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Анісімової Н.Д.,

із участю секретаря судового засідання Кракатиця В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності.

Короткий зміст та обґрунтування позову

Позивач є власником нерухомого майна, а саме: будинку садибного типу №96/1б, який розташований по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, літ.«а1» - веранда, літ.«а2» - веранда, загальною площею - 43,1 кв.м., житловою площею - 13,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, підстава - технічний паспорт серії та номер: 913, виданий 23.04.2019 року, видавник: КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», відомості внесено до реєстру: 07.05.2019 року, індексний номер рішення: 46746181. У червні 2022 року позивачу стало відомо про скасування його права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: будинок садибного типу №96/1б, який розташований по АДРЕСА_1 , підставою є запис про знищення вказаного об`єкту нерухомого майна, внесеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П.. Рішення приватного нотаріуса є незаконним та підлягає скасуванню.

Рух справи у суді

01.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеса з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеса від 05.09.2022 року цивільна справа №522/11560/22 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності, за підсудністю передана на розгляд до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.10.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2024 року здійснено перехід розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2024 року за клопотанням представника позивача витребувані докази по справі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2024 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач та представник в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини які зазначені в позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся, причин неявки суду не відомі.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у порядку, встановленому чинним законодавством України набув право власності на нерухоме майно, а саме: будинок садибного типу №96/1б, який розташований по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, літ.«а1» - веранда, літ.«а2» - веранда, загальною площею - 43,1 кв.м., житловою площею - 13,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, підстава - технічний паспорт серії та номер: 913, виданий 23.04.2019 року, видавник: КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», відомості внесено до реєстру: 07.05.2019 року, індексний номер рішення: 46746181.

Право власності позивача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Проте, у червні 2022 року позивачу стало відомо про порушення його права, а конкретно щодо скасування права власності позивача на об`єкт нерухомого майна, а саме: будинок садибного типу №96/1б, який розташований по АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №358664650 від 15.12.2023 року вбачається, що 12.04.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Костюк О.П. проведена реєстраційна дія із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером №103 у зв`язку з знищенням об`єкта нерухомого майна - рішення №57586140 з припиненням права власності на об`єкт нерухомого майна - рішення №57586172, підстава - висновок щодо технічного стану нерухомого майна від 02.02.2021 року, видавник: товариство з обмеженою відповідальністю «Еквол».

У висновку щодо технічного стану нерухомого майна від 02.02.2021 року, виданий товариством з обмеженою відповідальністю «Еквол» зазначено, що за даними поточної інвентаризації 02.02.2021 року, житловий будинок - літ.«А», веранда - літ.«а1», веранда - літ.«а2», загальною площею - 43,1 кв.м., житловою площею - 13,2 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_2 - знесено.

В рішенні №57586140 від 12.04.2021 року зазначено, що реєстраційні дії були вчинені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Костюк О.П. за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 , яка прийнята 07.04.2021 року 17:48:31 реєстраційний номер 44959746.

Надавши оцінку спірним правовідносинам та доказам, суд приходить до висновку, що прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Костюк О.П. рішення за індексним №57586140 та №57586172 є незаконними та підлягають скасуванню з одночасним визнанням за позивачем права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Відповідно до п.75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; 2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта).

За змістом статті 349 ЦК України право власності на знищене майно може бути припинено тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Такого висновку дійшов у своїй постанові Верховний суд від 17 січня 2019 року по справі №708/254/18.

За твердженням позивача, зазначені рішення приватного нотаріуса є незаконним, оскільки позивач як законний власник ніколи не звертався до приватного нотаріуса із заявою про внесення запису про припинення права власності внаслідок фізичного знищення нерухомого майна, з огляду на що приватним нотаріусом вчинено дію на підставі заяви не уповноваженої особи, що є порушенням п.2, п. 4 ч.1 ст.24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачем ОСОБА_1 були вчинені дії спрямовані на припинення свого права власності на вказане нерухоме майно, також не містять доказів про уповноваження будь-кого на вчинення таких дій, тобто припинення права власності позивача на нерухоме майно відбулося поза його волею.

Підставою для прийняття приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Костюк О.П. спірних рішень став виключно висновок товариство з обмеженою відповідальністю «Еквол» щодо технічного стану нерухомого майна від 02.02.2021 року, а тому прийняті спірні рішення є протиправним засобом позбавлення позивача права власності на нерухоме майно та такими, що винесені із порушенням норм чинного законодавства у сфері державної реєстрації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.9 ч.1 ст.2 цього Закону реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з загальних засад державної реєстрації права є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених законом.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Загальними засадами здійснення державної реєстрації прав, зокрема, є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться у такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Отже, з наведених вище норм можна дійти висновку про важливість дотримання і неухильного виконання процедури державної реєстрації виключно на підставі вимог закону, оскільки невиконання суб`єктом влади вимог законодавства зводить нанівець законність всієї процедури державної реєстрації.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо під час проведення державної реєстрації прав у державного реєстратора виникає сумнів щодо справжності поданих документів, такий державний реєстратор зобов`язаний повідомити про це правоохоронні органи.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст.76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 особисто або за його дорученням іншими особами не подавалась заява про припинення права власності на належне йому нерухоме майно, а саме: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 43,1 кв.м., житловою площею - 13,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 у звязку з його знищенням, тому право позивача підлягає захисту у судовому порядку шляхом скасування рішень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П..

Керуючись ст. 4, 7, 12, 89, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності - задовольнити.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про знищення об`єкту нерухомого майна, а саме: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 43,1 кв.м., житловою площею - 13,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , індексний номер: 57586140 від 12.04.2021 року та індексний номер: 57586172 від 12.04.2021 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на нерухоме майно, а саме: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 43,1 кв.м., житловою площею - 13,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Анісімова Н.Д.