СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14015/23

пр. № 2/759/418/25

25 червня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва, під головуванням судді Сенька М.Ф., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Даниленка Є.М., секретаря судового засідання Мирзак А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, служба у справах дітей та сім?ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації,

встановив:

ОСОБА_2 , через свого представника-адвоката Бондар С.І., звернувся до суду з позовом, за яким просив визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що відповідачі, будучи зареєстрованими в спірній квартирі, понад шість місяців в квартирі не проживають без поважних на те причин, чим створюють позивачу, як наймачу, перешкоди в користуванні житлом.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 15.08.2023 р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.12.2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2024 року вказане рішення, на задоволення заяви відповідачки ОСОБА_4 , скасоване, справу передано до канцелярії суду для розподілу.

06.05.2024 року справу прийнято до провадження цього складу суду, про що суддею постановлена відповідна ухвала. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заяв по суті спору від сторін та інших учасників спору не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві.

Представник ОСОБА_4 - адвокат Даниленко Є.М. просив в задоволенні позову, в частині вимог до його довірительки, відмовити, пославшись на те, що ОСОБА_4 разом з дитиною з початком повномасштабної війни з мотивів забезпечення безпеки виїхали за межі України, за умов воєнного стану повертатись в країну не вбачають за можливе. Крім того, представник послався на те, що довірителька та її дитина іншого житла не мають.

Відповідачка ОСОБА_3 в суд не з`явилась, відзиву, як на позов не подала.

Разом з тим, в матеріалах справи є ордер адвоката Даниленка Є.М. на представництво інтересів ОСОБА_3 , проте адвокат в судовому засіданні виступав лише в інтересах відповідачки ОСОБА_4 .

Треті особи своїх представників в суд не направили.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_2 являється наймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером №1885, виданого 20.02.1988 року виконавчим комітетом Київської ради народних депутатів.

На час розгляду справи за адресою спірної квартири зареєстровані: ОСОБА_2 - наймач квартири, ОСОБА_3 - дочка позивача, ОСОБА_4 - дочка позивача, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - онуки позивача.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в житловому приміщенні понад один рік, що підтверджується Актом про не проживання особи в житловому приміщенні від 17.05.2023 року, складений представниками житлово-експлуатаційної ділянки «№4 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району в м. Києві».

Ці обставини не оспорюються відповідачками.

Суд на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України може визнати наймача житла, членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більше ніж 6 місяців за місцем проживання, без поважних на те причин.

З огляду на те, що ОСОБА_5 обізнана про справу, отримала заочне рішення у справі, не оспорила його, відзиву на позов ні в попередньому а ні в цьому провадженні не надала, суд знаходить, що вона фактично визнала позов, а відтак позов в цій частині вимог є обґрунтованим і таким, що підлягає на підставі вказаних вище норм закону.

Що стосується вимог до ОСОБА_7 , то суд з огляду на надані докази знаходить доведеним, що вона тимчасово не проживає в квартирі за об`єктивних обставин, що не залежать від її волі, як то, воєнний стан в країні, необхідність лікування за кордоном. При цьому суд враховує, що доводи відповідачки про відсутність у неї іншого житла позивачем не спростовані.

Ці обставини, розцінюються судом, як такі, що вказують на те, що відповідачка не проживає в спірній квартирі вимушено, тобто за поважних на те, причин, що в свою чергу виключає застосуванню до спору ст.ст. 71, 72 ЖК України, як на тому наполягає позивач.

Отже, позов може бути задоволено частково відповідно до висновків суду, що викладені вище.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, заходи забезпечення позову судом не вживались.

На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Сенько М.Ф.