КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Мережко М.В., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Чередою Тамарою Миколаївною, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив:

припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, на підставі судового наказу, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 08.02.2018 у справі № 759/1698/18;

звільнити ОСОБА_1 від заборгованості по сплаті аліментів (в тому числі й від нарахованого штрафу) на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, на підставі судового наказу, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 08.02.2018 у справі № 759/1698/18, починаючи з 26.09.2019;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2007 по 19.12.2017. Від даного шлюбу є діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому судовим наказом Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2018, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти, на утримання дітей. Як стверджував позивач, у вересні 2019 року син ОСОБА_5 переїхав жити до батька після конфлікту з матір`ю, що і є підставою для припинення стягнення аліментів, оскільки дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні. Також зазначив, що про існування судового наказу йому стало відомо в 2023 році, після блокування його рахунків, при цьому, відомостей про відкриття виконавчого провадження він не отримував (т. 1 а.с. 1-9).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості та стягнення аліментів відмовлено (т. 1 а.с. 241-243зв.).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки зібраним у справі доказам та помилково вирішено, що фактичне проживання дитини з батьком з 2019 року не підтверджено належними та допустимими доказами; не надано оцінки постанові по адміністративній справі № 759/18337/19, оскільки встановлені у зазначеній справі обставини мають суттєве значення у вирішенні даного спору, та додатково підтверджують обставини, що призвели до зміни місця проживання дитини у 2019 році (т. 2 а.с. 1-8).

Відзиву від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів, що у позивача змінились обставини, що має істотне значення, а саме, як сімейний стан так і матеріальний стан, що надає право на часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості, позивачем суду не надано.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2007 по 19.12.2017. Позивач та відповідач є батьками дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2018, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З приводу виконання даного судового наказу відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3.

Згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.11.2023 виданої Святошинським ВДВС у м. Києві, боржник ОСОБА_1 , станом на 01.11.2023, має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 в сумі 131 089,00 грн.

За постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.10.2019 у справі № 759/18337/19, притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк чотири доби (а.с. 26).

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 22.10.2019 за вказаною адресою проживають і мають місце реєстрації, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 . Дитина має окреме спальне місце, продукти харчування, одягом забезпечений відповідно до сезону, має місце для навчання. Також зазначено, що співбесіда проведена з бабусею, яка зазначила, що онук ОСОБА_4 на момент проведення огляду перебуває у школі, з матір`ю стосунки не налагодились, записали дитину до психолога (а.с. 28).

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 від 20.01.2020 за вказаною адресою проживають і мають місце реєстрації, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 . Дитина має окреме спальне місце, продукти харчування, одягом забезпечений відповідно до сезону, має місце для навчання. Також зазначено, що ОСОБА_4 на момент проведення огляду перебуває у школі (а.с. 29).

Згідно характеристики ОСОБА_4 виданої ліцеєм № 5 ім. А. Короневського Володимирської міської ради Волинської області, зазначено, що останній навчається з 01.09.2022 і по цей час на сімейній формі здобуття освіти (а.с. 30).

У березні 2022 року, з початком повномасштабного вторгнення, неповнолітній ОСОБА_4 , разом із бабусею ОСОБА_8 , виїхав за межі України і до цього часу, разом із нею, проживають у Німеччині, що підтверджується, зокрема, інформацією з Державної прикордонної служби від 29.03.2024, де зазначено, що у період з 24.02.2022 по 02.04.2024 у базі даних перетину державного кордону України зазначено неповнолітню особу ОСОБА_9 - пункт пропуску Шегині, в`їзд 18.12.2022, пункт пропуску Шегині, виїзд 20.01.2023 пункт пропуску Краківець, в`їзд 23.12.2023 пункт пропуску Шегині, в`їзд 11.01.2024.

Задля перетину неповнолітньою дитиною кордону, батьком було надано нотаріальну згоду на право виїзду ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_8 , в період з 05.01.2023 по 05.01.2024, а також, у період з 11.01.2023 по 11.01.2024.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив зазначені обставини, та надав суду для огляду документи, що посвідчують право на тимчасове проживання в цій країні, і те що навчається в середній школі, та отримує з бабусею матеріальну допомогу від влади Німеччини, яка є головним доходом їхнього існування

Після виїзду за межі України, ОСОБА_4 періодично отримує від батька матеріальну допомогу, яка не є стабільною та достатньою.

Окрім зазначеного, ОСОБА_4 пояснив, що мати з меншою сестрою проживає в Польщі. З матір`ю він майже не спілкується, матеріальної допомоги від неї не отримує, чим вона займається в Польщі точно не знає. Із меншою сестрою вони постійно зв`язуються по телефону, у них гарні відносини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За змістом частин 1, 3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням, при цьому, потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частиною 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, заявник вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів.

У даному випадку, згідно висновків актів обстеження та особистих пояснень в судовому засіданні, неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживала разом з батьком з 26.09.2019, а з березня 2022 року, після повномасштабного вторгнення рф на територію України, він проживає разом з бабусею ОСОБА_8 у Німеччині, де отримує матеріальну допомогу.

Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Крім того, безпосередньо матір`ю - ОСОБА_3 з цього приводу не було подано до суду жодних заперечень.

Також, слід зазначити, що суд апеляційної інстанції не вважає акт обстеження від 03.10.2019 належним доказом, з огляду на те, що він містить суперечливі відомості, зокрема, не є зрозумілим як станом на 03.10.2019 було відомо, що ОСОБА_4 почав проживати з батьком з 28.10.2019.

Отже, стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина не проживає з матір`ю, а перебуває на його утриманні суперечить положенням ст. 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина, тому наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 .

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції встановлено обставини не проживання дитини з матір`ю з 26.09.2019, які по своїй суті, мають істотне значення, тому наявні підстави для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами, починаючи із вказаної дати. Те, що з березня 2022 року, син виїхав з бабусею за межі країни, і на час звернення позивача до суду із даним позовом в лютому 2024 року, дитина з батьком не проживає не має правового значення, оскільки визначальним для правильного вирішення цієї вимоги є встановлення тієї обставини, що дитина не проживає із тим із батьків, на користь якого інший сплачує аліменти на утримання дитини.

За таких обставин, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , які стягуються на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій суму у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, на підставі судового наказу, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 08.02.2018 по справі № 759/1698/18, а також, звільнити ОСОБА_1 від заборгованості по сплаті аліментів (в тому числі й від нарахованого штрафу) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій суму у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, на підставі судового наказу, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 08.02.2018 по справі № 759/1698/18 з 26.09.2019.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття, то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як вбачається з інформації Державної прикордонної служби від 29.03.2024 у період з 24.02.2022 по 02.04.2024 у базі даних перетину державного кордону України зазначено неповнолітню особу ОСОБА_9 - пункт пропуску Шегині, в`їзд 18.12.2022, пункт пропуску Шегині, виїзд 20.01.2023 пункт пропуску Краківець, в`їзд 23.12.2023 пункт пропуску Шегині, в`їзд 11.01.2024

Також, в матеріалах справи наявна копія нотаріальної згоди батька, на право виїзду дитини ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_8 , в період з 05.01.2023 по 05.01.2024, засвідчена 05.01.2023.А також наявна копія нотаріальної згоди батька на право виїзду дитини ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_8 , в період з 11.01.2023 по 11.01.2024.

З наведеного вбачається, що дитина фактично проживає та має зареєстроване місце свого перебування на території Федеративної Республіки Німеччини, за однією адресою разом зі своєю бабусею ОСОБА_8 , та, перебуває на утриманні цієї держави. Позивачем не заперечувалось в судовому засіданні тієї обставини, що з березня 2022 року дитина фактично з ним не проживає, що у свою чергу, свідчить про відсутність підстав, визначених ч. 3 ст. 181 СК України, для присудження з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини після зазначеної дати.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються до стягнення з того з батьків, який проживає окремо від дитини з моменту пред`явлення позову. У даному випадку, позов пред`явлено у лютому 2024 року.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про безпідставність заявлених позовних вимог про стягнення аліментів є законними та обґрунтованими.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості по аліментах слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог в зазначеній частині. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Чередою Тамарою Миколаївною, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), які стягуються на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, на підставі судового наказу, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 08.02.2018 по справі № 759/1698/18.

Звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) від заборгованості по сплаті аліментів (в тому числі й від нарахованого штрафу) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, на підставі судового наказу, виданого Святошинським районним судом м. Києва від 08.02.2018 по справі № 759/1698/18 починаючи з 26.09.2019.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено 19 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді