РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участі: секретаря судового засідання Корнійчук К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Остапенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та адвоката Смірнова Сергія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.11.2023 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з цим позовом до ОСОБА_3 із вимогами визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за відповідачем ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб автомобіль "Peugeot 308", 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини вказаного спірного автомобіля в розмірі 73955 грн та понесені позивачем документально підтверджені судові витрати. У позовній заяві ОСОБА_1 викладена наступна позиція. 05.02.2004 року виконкомом Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Спільне життя у сторін в даному шлюбі не склалося, тому ОСОБА_3 18.07.2023 року подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу з вказаних підстав, яка задоволена рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2023 року у справі № 130/1880/23, яке набуло законної сили 27.10.2023 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період шлюбу сторонами було придбано та зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на рухоме майно, а саме 21.08.2018 року зареєстровано право власності на автомобіль PEUGEOT 308, 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560 см3, державний номерний знак " НОМЕР_1 ". Автомобіль придбано та зареєстровано за відповідачем в Республіці Польща. Даний транспортний засіб вони придбали за спільні сімейні кошти, які заробили та накопичили під час шлюбу. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 за ОСОБА_6 зареєстрований транспортний засіб, автомобіль PEUGEOT 308, 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560 см3. Наразі автомобіль перебуває у власності та користуванні ОСОБА_3 . Відповідно до звіту з визначення ринкової вартості автомобіля PEUGEOT 308, 2009 року випуску, двигун об`ємом 1560 см.куб., станом на 28.09.2023 року становить 147910 гривень. Таким чином, оспорюваний автомобіль придбаний під час зареєстрованого шлюбу сторін у справі, відтак за непредставленням жодних інших об`єктивних відомостей, у тому числі щодо будь-якого суттєвого його поліпшення самостійно відповідачем, яке істотно змінило вартість даного транспортного засобу, він належить до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у рівних частках за невстановлення передбачених законом підстав відходу від ідеальних часток, тобто в розмірі 1/2 частини за кожним з них. Вказане рухоме майно відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, а добровільно сторони не домовилися про відшкодування відповідачем на користь позивача половини його вартості, позивач змушена звернутися до суду за захистом власних прав та інтересів (а.с.1-5).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, із призначенням підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.

13.12.2023 року адвокат Смірнов С.М. в інтересах ОСОБА_1 подав до Жмеринського міськрайонного суду позов до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ із вимогами визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в майні подружжя, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0942 з кадастровим номером :00:001:5509 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені, документально підтверджені, судові витрати. У позовній заяві представником позивача викладена наступна позиція. До укладення шлюбу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.2002 року, зареєстрованого у реєстрі за № І-22 та посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Бульбою Л.І., набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в КП "ВООБТІ" 08.01.2002 року, що підтверджується відповідним штампом на договорі купівлі-продажу. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідна інформація внесена 28.11.2023 року, що підтверджується інформаційною довідкою 278-7 від 05.12.2023 року з системи Опендатабот. Того ж дня, 08.01.2002 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі за №І-24 та посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Бульбою Л.І., набув у власність земельну ділянку площею 1525 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , надану для особистого підсобного господарства. Зазначений вище житловий будинок 1904 року побудови, після одруження сторонами було прийнято рішення про проведення його перебудови та покращення, щоб він був придатним та зручним для проживання молодої родини. Так, було проведено до будинку водопостачання та водовідведення, будинок газифіковано, проведено реконструкцію житлового будинку відповідно до будівельного паспорту, здійснено ремонтні роботи всередині будинку. Фактично під час шлюбу за рахунок спільних трудових та грошових витрат, позивач та відповідач здійснювали проведення будівельних та ремонтних робіт з перепланування, проведення перебудови даного житлового будинку, внаслідок чого відбулося значне (істотне) поліпшення та збільшення вартості спірного нерухомого майна, яке нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомості, житловий будинок зазнав значних перетворень (до невпізнання). Факт проведення будівельних та ремонтних робіт з перепланування, проведення перебудови вищезазначеного житлового будинку, внаслідок яких житловий будинок зазнав значних перетворень підтверджується рядом доказів, які збереглися в будинку, таких як: робочий проект газифікації житлового будинку за 2005 рік, витяг з рішення Виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 15.06.2006 року №155, акт за липень 2006 року, робочий проект водопостачання та водовідведення житлового будинку за 2005 рік, договір №9 від 24.11.2008 року на придбання металопластикових конструкцій, договір №35 від 05.07.2010 року на придбання металопластикових конструкцій, будівельний паспорт №191 від 27.12.2012 року, технічною документацією із землеустрою за 2013 рік, звіт з визначення ринкової вартості житлового будинку від 28.09.2023 року, видаткова накладна №885 від 23.06.2012 року. Вказану земельну ділянку згодом, під час спільного проживання сторін, на підставі технічної документації із землеустрою було поділено на дві земельні ділянки, та зареєстровано право власності 25.11.2013 року, а саме: земельну ділянку площею 0,0583 з кадастровим номером :00:001:5507 для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,0942 з кадастровим номером :00:001:5509 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 353221182 від 06.11.2023 року. Сторони спільно займалися трудовою діяльністю, більшість часу працювали за кордоном, де працюють і тепер. Отриманий спільно дохід у своїй більшості витрачали на перебудову, а фактично будівництво, житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Придбано житловий будинок за 6591 грн, а станом наразі вартість будинку складає 648630 грн. Роботою будівельних бригад керував ОСОБА_3 , наймав їх на роботу, формулював задачі, контролював їх виконання та розраховувався з ними за виконану роботу, все відбувалося звісно із погодженням та згодою позивача. Таким чином, позивач вважає, що за період шлюбу вона спільно з відповідачем набули право власності на вище вказане майно, однак за взаємною згодою сторони не в змозі розділити спільне сумісне майно, яке належало відповідачу до шлюбу, але значно збільшилось у вартості за рахунок спільних коштів та трудової діяльності сторін в період шлюбу. Сторони намагалися дійти згоди, відповідач погодився на те, що даний житловий будинок варто подарувати двом синам подружжя в рівних частинах, передав позивачу оригінали правовстановлюючих документів, яка почала займатися організацією та підготовкою документів для нотаріального посвідчення договору дарування, відповідач надав довіреність на ім`я своєї матері для підписання від його іменні договору дарування, однак з часом матір відповідача переконала його відмовитися від здійснення відповідного дарунка на ім`я дітей, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом (а.с.1-6).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 26.12.2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 23.01.2024 року за клопотанням представника відповідача справу №130/3513/23 за позовом адвоката Смірнова С.М. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ об`єднано у одному позовному провадженні із справою №130/3114/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, з присвоєнням об`єднаній справі №130/3143/23.

24.01.2025 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Остапенко М.В. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ; судові витрати позивача залишити за нею та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 всі понесені ним судові витрати. У відзиві представник відповідача вказала, що вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а тому вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено у позові та є безспірним, відповідач до укладення шлюбу між ним та позивачем набув на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.2002 року, зареєстрованого у реєстрі за № І-22 та посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Бульбою Л.І., у власність житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване в КП "ВООБТІ" 08.01.2002 року. Як зазначено представником позивача у позові до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідна інформація внесена 28.11.2023 року. В даному випадку мова йде про те, що згідно інформаційної довідки 78-7 від 05.12.2023 року з системи Опендатабот, яку долучено до позову Представником позивача, підстава виникнення права власності (Розділ інформація про право власності) є: договір купівлі-продаж, серія та номер : І-22, виданий 08.01.2002, видавник: Державний нотаріус Бульба Л.І. Жмеринської міської державної нотаріальної контори Вінницької області; Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: ІУ03, виданий 05.12.2023, видавник: ЄДЕССБ. Номер запису про право власності :52778059. Дата, час державної реєстрації: 28.11.2023 15:48:01.Державний реєстратор: Пилявська Альона Юріївна, Северинівська сільська рада Жмеринського району, Вінницька область. При цьому, слід взяти до уваги, що відповідач не звертався (за відсутності його на території України), і не уповноважував жодну особу на внесення відомостей чи реєстрацію від його імені, а тому ще постає питання хто здійснював реєстрацію права на житловий будинок 28.11.2023 року. Також у позові, окрім визнання за позивачем ОСОБА_1 права спільної сумісної власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , заявлено вимогу про визнання за позивачем ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 1/2 земельної ділянки площею 0,0942 з кадастровим номером :00:001:5509 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). При цьому, як відомо позивачу, 08.01.2002 року відповідач ОСОБА_3 , також до укладення шлюбу з позивачем, набув у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі за № І-24 та посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Бульбою Л.І., земельну ділянку площею 1525 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку; ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4324 21.01.2002 року. І той факт, що вказану земельну ділянку, яка належала відповідачу на праві приватної власності було в період шлюбу поділено на дві земельні ділянки та зареєстровано право власності 25.11.2013 року, а саме площею 0, 0583 з кадастровим номером :00:001:5507 для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,0942 га з кадастровим номером :00:001:5509 для будівництва і обслуговування житлового будинку, не змінює юридичного статусу та походження цієї земельної ділянки. Крім того, як вказано у позові, житловий будинок придбано за 6591 грн, а станом на момент подачі позову вартість будинку складає 648630 грн саме згідно звіту з визначення ринкової вартості житлового будинку, загальною площею 83,38 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного СПД ОСОБА_7 на підставі договору з ОСОБА_1 . При цьому представник позивача зазначає, що позивач та відповідач спільно займались трудовою діяльністю, отриманий спільно дохід у своїй більшості витрачали на перебудову житлового будинку і ремонтні роботи фактично на підсумковій стадії порівняно з початком робіт. Зауважила, що ОСОБА_3 не порушував права ОСОБА_1 , і не заперечував можливості поділу майна, набутого ними під час шлюбу в добровільному порядку. Зокрема, це меблі, інша побутова техніка, придбаний автомобіль, а також враховуючи те, що під час шлюбу у позивача та відповідача народжені діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачем ОСОБА_3 пропонувалися варіанти поділу спільного майна за участю представників сторін шляхом проведення переговорів та в нотаріальному порядку. Відповідач як батько бажав подарувати житловий будинок синам в рівних частинах, передав позивачу оригінали правовстановлюючих документів, а також дав позивачу довіреність на ім`я своєї матері ОСОБА_8 для передачі цієї довіреності матері для підписання нею від його імені договору дарування, оскільки він за кордоном, а позивач їхала в Україну. Однак, позивач цієї довіреності, яка була складена в Польщі і підлягала легалізації в Україні відповідно до встановленої законодавством процедури, не передала матері відповідача, а шляхом обману скористалась наявністю довіреності, виданої не на її ім`я, самостійно вирішила отримати документи на будинок та звернулась до ПП "Жмеринське міськрайонне бюро технічної інвентаризації", замовивши виготовлення нового технічного паспорта та оплативши його. Однак не змогла його забрати, оскільки працівники і керівник Дубова Т.Ю. побачили, що вона не є довіреною особою. Саме на це і вказує позивач у своєму позові про ці обставини, і які чітко вказують, що позивач вчинила шахрайство. Окрім того, представник позивача у п.6 позову вказує на те, що за п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України він підтверджує відсутність подання іншого позову (позовів) до цього ж відповідача, з тим самим предметом спору та з тих самих підстав. Але при цьому зазначає, що в провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває справа № 130/3143/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу, автомобіля PEUGEOT 308. Таким чином, представник позивача взяв на себе відповідальність про те, що Позивач і він не звертались в інші суди, а також у Жмеринський міськрайонний суд із позовною заявою до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, враховуючи, що розгляд і вирішення тотожних справ одночасно у різних судах суперечить загальним принципам правосуддя і при цьому вказує про наявність в провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області справи № 130/3143/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу (а.с.157-165, Т.2).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 16.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смірнов С.М. підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позовних заявах. Просив задоволити даний позов в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 підтримала думку свого представника та просила задоволити її позов повністю. Пояснила, що вони разом з відповідачем спільно займалися трудовою діяльністю, від якої отриманий дохід переважно витрачали на ремонт спірного будинку. Крім того, частково кошти на ремонтні роботи їм давали її батьки та сестра, яка проживає в США, однак жодних документальних пітверджень з цього приводу вона не має. Після реєстрації шлюбу перших три роки вони проживали у батьків, так як спірний будинок не був придатним для проживання у ньому. Вказала, що відповідач погодився на те, що даний житловий будинок варто подарувати двом синам подружжя у рівних частках, передав їй оригінали правовстановлюючих документів та надав довіреність на ім`я своєї матері для підписання від його імені договору дарування. Після цього вона звернулася до ПП "Жмеринське міськрайонне бюро технічної інвентаризації", де замовила виготовлення нового технічного паспорта для укладення договору дарування та стану готовності житлового будинку й домовилася, що за даними документами прийде матір відповідача, оскільки має такі повноваження. Однак коли відповідні документи були виготовлені, матір відповідача так і не з`явилася до ПП "Жмеринське міськрайонне бюро технічної інвентаризації" для їх отримання, а коли позивач особисто туди прийшла, щоб забрати правовстановлюючі документи на будинок, то їй відмовили у їх видачі. Зауважила, що спірний автомобіль вони купували з відповідачем за кредитні кошти, кредит був оформлений на відповідача, однак погашали заборгованість вони разом.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Остапенко М.В. заперечила щодо задоволення даного позову, посилаючись на обгрунтування, викладені у відзиві. Вказала, що істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого не власника майна з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі в період шлюбу, так як відповідач з позивачем перебували у шлюбі, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи, способи та зміст процесу збільшення вартості майна. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало іншомуз подружжя покладається на того з подружжя, який заявляє такі вимоги. Ті докази щодо придбання металопластикових конструкцій, ролет, вікон, дверей, предметів сантехніки, а також оформлення документів на водопостачання й водовідведення та газифікацію житлового будинку відповідача не вказують, що позивачем були вкладені її окремі або власні кошти чи власна трудова діяльність. Зауважила, що стороною відповідача не заперечується той факт, що спірний автомобіль було придбано відповідачем в період його перебування у шлюбі з ОСОБА_1 . Просила суд повністю відмовити у задоволенні цього позову

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що сторони у справі є її сусідами. Вона проживає по АДРЕСА_1 з 1988 року. Вказала, що спочатку відповідач ОСОБА_3 придбав будинок за адресою: АДРЕСА_1 , потім він одружився з ОСОБА_1 , але до будинку одразу вони не переїхали, оскільки спочатку робили там ремонт. Почали сторони у справі у вказаному будинку проживати, коли у них народилася дитина. Спочатку будинок був не газофікований і до нього не було підведено водовідведення. Знає, що відповідач іздив за кордон на заробітки, а позивач займалася домашніми справами. Вважає, що вони обидва вкладали кошти і власні сили в ремонт будинку.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що відповідач ОСОБА_3 є його знайомим, він товаришував з його батьками. Знає, що будинок АДРЕСА_1 був придбаний відповідачем до шлюбу за його особисті кошти та кошти батьків останнього. Будинок був придбаний у непридаткому для проживання стані, там було проведено дуже багато ремонтних робіт ще до реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1 , так і після реєстрації у 2004 році шлюбу сторін. Зазначив, що обставин співжиття відповідача та позивача йому невідомі.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що більше знайома з відповідачем ОСОБА_3 , позивача ОСОБА_1 бачила всього кілька разів. Будинок, який був придбаний відповідачем, вона бачила двадцять років тому, коли проходила повз нього. У якому стані був зазначений будинок до реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , їй невідомо, тільки чула про дані обставин зі слів свого чоловіка. Її чоловік ОСОБА_10 допомагав ОСОБА_3 в ремонті даного будинку.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_3 . Зазначила, що її син ОСОБА_12 у 2001 році їздив за кордон на заробітки, де заробив певну суму грошовох коштів, за які придбав будинок АДРЕСА_1 , варіант якого йому підшукав та запропонував його батько. У первісному стані будинок був непридатний до проживання, всі ремонтні роботи всередині будинку проводились до реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , газифікацію та водовідведення здійснювали вже після реєстрації цього шлюбу. Заробітком коштів та ремонтом будинку переважно займався її син ОСОБА_3 , а невістка ОСОБА_1 в той час займалася домашніми справами та вихованням дітей. Зауважила, що ОСОБА_3 хотів подарувати цей будинок своїм дітям, але тоді, коли вони досягнуть повнолітнього віку. Відповідач оформив на її ім`я довіреність, згідно якої вона має право оформити договір дарування зазначеного будинку на дітей ОСОБА_12 , тобто своїх внуків.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що відповідно до копій паспорта серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.7-8) позивач ОСОБА_1 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 05.02.2004 року виконкомом Кам`янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області було зареєстровано шлюб (т.1 а.с.10).

Згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 26.09.2023 року (т.2 а.с.11-12) було розірвано зазначений вище шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , вказане рішення суду набрало законної сили 27.10.2023 року.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 (т.1 а.с.13,14) сторони у справі є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до звіту з визначення ринкової вартості автомобіля, виконаного 28.09.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 (т.1 а.с.17-33) ринкова вартість спірного автомобіля легкового "PEUGEOT 308", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_7 , 2009 року випуску, з врахуванням стану та зносу, без ПДВ, станом на 28.09.2023 року становить 147910 грн.

Відповідно до посвідченого перекладу з польської мови на українську мову свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 за ОСОБА_13 зареєстрований транспортний засіб, автомобіль PEUGEOT 308, 2009 року випуску, об`єм двигуна 1560 куб.см (т.1 а.с.46-49).

З оригіналу оцінки транспортного засобу PEUGEOT моделі 308 SW 1.6 HDI MR 07 Е4 реєстраційний номер НОМЕР_8 та його офіційного перекладу (т.1 а.с.125-140) вбачається, що вартість автомобіля "PEUGEOT 308", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_7 , 2009 року випуску, потужністю двигуна 1560 куб.см оцінена в розмірі 5800 злотих.

З матеріалів інвентаризаційної справи №(554) (4820) 2448 щодо житлового будинку в АДРЕСА_1 , договорів купівлі-продажу від 08.01.2002 року (т.2 а.с.81,82), витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2013 року №13900972 (т.2 а.с.83,84) та інформаційної довідки №278-7 від 05.12.2023 року з системи Опендатабот (т.2 а.с.20) вбачається, що відповідач ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу від 08.01.2002 року, зареєстрованого у реєстрі за №І-22 та №І-24, посвідченого державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Бульбою Л.І., набув у власність земельну ділянку, площею 1525 кв.м та житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.11.2023 року №353221182 (т.2 а.с.21-22) вбачається, що за відповідачем ОСОБА_3 25.11.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер :00:001:5507, для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,0942 га, кадастровий номер :00:001:5509, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З копій робочого проєкту газифікації житлового будинку за 2005 рік (т.2 а.с.23-33), робочого проєкту водопостачання та водовідведення житлового будинку за 2005 рік (т.2 а.с.34-45), витягом з рішення виконкому Жмеринської міської ради Вінницької області від 15.06.2006 року №155 (т.2 а.с.107), договору №9 від 24.11.2008 року (т.2 а.с.109), договору №35 від 05.07.2010 року (т.2 а.с.110), видатковою накладною №885 від 23.06.2012 року (т.2 а.с.111) вбачаються підготовчі заходи для проведення будівельних та ремонтних робіт з перепланування, проведення перебудови житлового будинку підномером АДРЕСА_1 .

Згідно звіту з визначення ринкової вартості житлового будинку, загальною площею 83,38 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість зазначеного житлового будинку станом на 28.09.2023 року, без врахування ПДВ, становить 648630 грн (а.с.112-123).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК України).

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно вимог ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положеннями ч.1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч.1,2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За змістом ст.71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, під час судового розгляду судом встановлено, та за відповідним уточненням визнано відповідачем у справі, що спірний автомобіль автомобіль "PEUGEOT 308", 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , придбано 21.08.2018 року під час зареєстрованого сторонами шлюбу.

Наведені вище правові норми визначають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі №243/5477/15-ц.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль "PEUGEOT 308", 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , придбаний під час зареєстрованого шлюбу сторін у справі, відтак за непредставленням жодних інших об`єктивних відомостей, у тому числі щодо будь-якого суттєвого його поліпшення самостійно відповідачем, яке істотно змінило вартість даного транспортного засобу, він належить до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у рівних частках за невстановлення передбачених законом підстав відходу від ідеальних часток, тобто в розмірі 1/2 частини за кожним з них, що визначає обґрунтованість відповідних доводів позивача.

Відтак, будучи співвласником спірного транспортного засобу, позивач ОСОБА_1 має передбачене законом право вимагати його поділу включно із оспорюванням грошової компенсації власної частки в складі об`єкту майна, що є неподільним.

Суд визнає безпідставиним заперечення сторони відповідача за змістом відзиву стосовно недопустимості, на їх думку, представленого позивачем у якості доказу вартості спірного автомобіля висновку оцінювача, оскільки згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року в справі №357/359/17-ц, висновок про те, що розмір завданої майнової шкоди може бути підтверджено виключно висновком судової експертизи, проведення якої має ініціювати позивач, є необґрунтованим.

При цьому суд враховує правовий висновок, що викладений у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року в справі №753/21177/16-ц , щодо належності засобу доказування у виді звіту оцінювача. Аналогічний правовий висновок з приводу міститься у постанові Верховного Суду від 03.06.2021 року в справі №461/2217/19.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем грунтовно доведено вартість спірного майна в розмірі 147910 грн, обставини чого належно підтверджені звітом оцінювача, діяльність якого охоплюється повноваженнями здійснення відповідної оцінки, а тому даний доказ є належним і допустимим.

Проте, представлений стороною відповідача оригінал оцінки транспортного засобу "PEUGEOT 308 SW" суд визнає недопустимим доказом у зв`язку з недоведенням відповідних повноважень оцінювача, яким його виконано.

Тому в даному випадку судом враховується правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року в справі №760/789/19, зокрема, що аналіз змісту положень ст.71 СК України дає підстави для висновку, що частини 4 та 5 цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок другого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (ст.365), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права другого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації.

Ґарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст.364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно другий з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Таким чином, в межах заявлених позовних вимог, зокрема щодо залишення в цілому у власності відповідача спірного автомобіля та присудження позивачу грошової компенсації за належну їй частку у праві спільної сумісної власності, які передбачають припинення її права у спільній сумісній власності з визначених законом підстав, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час їхнього шлюбу автомобіль "PEUGEOT 308", 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу шляхом визнання за відповідачем ОСОБА_3 права власності на зазначений транспротний засіб та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсаціі вартості частини 1/2 частини цього автомобіля, що становить 73955 грн від встановленої його ринкової вартості (147910 грн / 2).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки вони ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов у ій частині вимог обґрунтованим, в зв`язку з чим він підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги про поділ спірних житлового будинку і земельної ділянки по АДРЕСА_3 , суд визнає необгрунтованими внаслідок недоведення стороною позивача належними і допустимими доказами заявлених обставин щодо істотного збільшення вартості даного будинку за час шлюбу з відповідачем, чим не є співставлення його теперішньої оцінки з вартістю за договором купівлі-продажу від 08.01.2002 року, так як остання визначена за домовленістю сторін вказаного правочину, а представлений наразі звіт щодо його ринкової вартості не виокремлює інфляційного збільшення вартості даного об`єкта нерухомого майна за період понад 21 рік. Також поясненнями свідків не можуть доводитись ані грошові витрати на реконструкцію будинку, ані власне здійснення цієї реконструкції у певний період часу. Тому у цій частині позовних вимог внаслідок їх недоведеності позивачем позов підлягає залишенню без задоволення.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 5673,60 грн, що складаються із судового збору в сумі 1073,60 грн (а.с.6), витрат, пов`язаних із визначенням ринкової вартості автомобіля в розмірі 1600 грн (а.с.16) та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн (а.с.36).

На пiдставi наведеного, керуючись, ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. 364, 368, 372 ЦК України, ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ) право власності на автомобіль "PEUGEOT 308", 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля "PEUGEOT 308", 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 73955 (сімдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень, а також судові витрати в сумі 5673 (п`ять тисяч шістсот сімдесят три) гривні 60 копійок.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину в майні подружжя, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0942 га, кадастровий номер :00:001:5509, для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) відмовити.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Віннпицької області.

Повне судове рішення складено 06.01.2025 року.

Суддя Вернік В.М.