Справа № 405/4714/24
Провадження №2-о/405/130/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Тарасенко Р.П.,

за участю заявника ОСОБА_1 та в його інтересах представника адвоката Задерей О.В.,

представника заінтересованої особи ЦПМУ ДМС Бойко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому в порядку окремого провадження цивільну справу № 405/4714/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (м. Кропивницький, вул. Олексія Єгорова, 25-а) про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Задерей О.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1083551 від 28.06.2024 року) в інтересах заявника, в порядку окремого провадження звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою, яка сформована в системі «Електронний суд», та в якій просить встановити юридичний факт факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, зазначивши на обґрунтування заяви, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , все своє життя проживає на території Україні, зокрема, заявник народився у місті Первомайськ Миколаївської області, навчався у середніх навчальних закладах міста Первомайська Миколаївської області та міста Кіровограда ( на даний час м.Кропивницький), отримав освіту за спеціальністю "Радіозв`язок та електрорадіонавігація морського та рибопромислового флоту" у місті Херсон, проходив війському службу в радянській армії. При цьому, 31 травня 1980 року Кіровським РВВС у Кіровоградській області заявнику було видано паспорт громадянина СРСР № НОМЕР_1 , який він втратив в період 2005-2008 роках, точної дати не пам`ятає, та з того часу проживав взагалі без будь-якого документу, що посвідчує його особу. Зазначив, що після завершення навчання в Херсонському морехідному училищі ім.лейтенанта Шмідта, заявник повернувся до міста Кіровограда та з 04.10.1989 року проживав разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 , яка в 1996 році отримала паспорт громадянина України та просила і його також звернутися до компетентних органів для отримання паспорту, однак останній вказане прохання проігнорував та весь цей час користувався паспортом громадянина радянського союзу і до нього не виникало жодних питань. Однак, з часом паспортні документи перестали приймати, а оригінал паспорту зразка СРСР заявником було втрачено. У 2016 році, заявник був госпіталізований до лікарні та враховуючи критичність ситуації його було госпіталізовано без документів та записано інформацію зі слів, проте після стабілізації, надалі медичні послуги йому не надавалися, оскільки в нього були відсутні документи, що посвідчують особу. У травні 2024 року, заявник звернувся до органів ДМС для оформлення паспорта громадянина України взамін втраченого паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року, однак листом йому повідомлено, що за обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦПМ ДМС місце проживання заявника, станом на 07.05.2024 року зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться. Посадовими особами ЦПМУ ДМС встановлено, що заявник є уродженцем Миколаївської області, клопотання щодо набуття/прийняття громадянська України, на території Кіровоградської та Черкаської області, не порушував. Беручи до уваги, що вжитими заходами підтвердити факт реєстрації (прописки) на вище вказані дати (24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року) документально не вдалося, документувати заявника паспортом громадянина України не є можливим. Також, вказаним листом рекомендовано заявнику звернутися до суду та підтвердити факт постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України в судовому порядку, що стало підставою для звернення заявника з зазначеною заявою до суду.

Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року відкрито окреме провадження у справі за зазначеною заявою та призначено судове засідання з викликом учасників справи.

Окрім того, за клопотанням представника заявника викликано в судове засідання в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Заявник ОСОБА_1 та в його інтересах представник адвокат Задерей О.В. під час судового розгляду справи по суті заявлені вимоги про встановлення факту постійного проживання на території України підтримали з підстав та за обставин, зазначених в заяві, просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи ЦПМУ ДМС Бойко М.О. (діє на підставі довіреності №2 від 01.01.2024 року) в судовому засіданні зазначила, що умови та порядок набуття громадянства України регламентуються Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року №2235-ІІІ та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, при цьому, п.8 Порядку №215 передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону №2235-ІІІ, за яким усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 924.08.1991) постійно проживали на території України, особа, яка за станом на 24.08.1991 постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, документи, серед яких: судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991. Згідно з п.9 Порядку №215 для встановлення належності догромадянства України відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону №2235-ІІІ, за яким особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, особа, яка проживала на території України за станом на 13.11.1991 і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає, серед іншого, судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13.11.1991. Таким чином, при зверненні заявника до територіального підрозділу ЦПМУ ДМС з питання встановлення належності до громадянства України, заявнику необхідно надати, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України станом на 24.08.1991 та/або 13.11.1991.

Заслухавши заявника ОСОБА_1 та в його інтересах представника адвоката Задерей О.В., представника заінтересованої особи ЦПМУ ДМС Бойко М.О., свідків, зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зокрема, з наданих заявником до заяви письмових доказів судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Первомайськ, Миколаївської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12.02.1960 року зроблено відповідний запис за № 82 та його батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько: ОСОБА_6 , національність: українець, та мати ОСОБА_7 , національність: українка.

Відповідно до довідки Первомайської гімназії № 1 Первомайської міської ради Миколаївської області за вих. № 84 та № 85 від 28.05.2024 року ОСОБА_1 навчався в середній школі № 1 м. Первомайська орієнтовно в 1966-1968 року, про що є запис в алфавітній книзі, яку розпочато в 1965-1966 навчальному році, проте в книзі не вказано роки навчання, класи тощо. Є лише номер напроти прізвища та імені 2456: Український Сергей 2456. Фотокопії з книги додаються. Інших відомостей про вибуття та прибуття ОСОБА_8 немає, адже класні журнали зберігаються в закладі протягом п`яти років, а особові справи протягом трьох років після закінчення або вибуття учня. Середню школу № 1 Первомайська закінчив в 1977 році й отримав атестат № НОМЕР_3 від 25.06.1977. Назву закладу змінено в 2021 році (рішення 14 сесії 8 скликання Первомайської міської ради від 24.06.2021 року № 12.

При цьому, 8-й клас ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закінчив у середній школі № 16 м. Кіровограда, де навчався в період з 01.09.1974 року по 12.06.1975 року, отримавши свідоцтво про восьмирічну освіту, що підтверджується довідкою КЗ «Ліцей «Лідер» Кропивницької міської ради» від 27.05.2024 року № 246, який є правонаступником середньої школи № 16 м. Кіровограда (рішення Кропивницької міської ради дев`ятої сесії восьмого скликання від 25 серпня 2022 року № 1277).

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_4 , оформленої 03 квітня 1978 року на ім`я ОСОБА_1 загальнотрудового стажу до вступу у військову частину НОМЕР_5 не мав. 03.04.1978 року прийнятий у в/ч НОМЕР_5 учнем радіомеханіка по ремонту приймально-передавальної радіоапаратури. 28.04.1978 року звільнений у зв`язку з призивом до лав Радянської армії. В період з 04.05.1978 по 08.05.1980 рік проходив службу в Радянській армії. 01.07.1980 року прийнятий монтажником радіоапаратури та приборів 1-го розряду в в/ч НОМЕР_5 .. 28.08.1980 року звільнений з роботи у зв`язку з вступом на навчання до Херсонського морехідного училища.

Наказом начальника Херсонського морехідного училища ім. лейтенанта Шмідта від 23 серпня 1980 року № 907-к ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зарахований на другий курс денного відділення за спеціальністю «Радіозв`язок та електрорадіонавігація морського та рибопромислового флоту» з 01 вересня 1980 року. Наказом начальника Херсонського морехідного училища ім. лейтенанта Шмідта від 23 грудня 1983 року № 649-к ОСОБА_1 був відрахований у зв`язку з завершенням навчання з 23 грудня 1983 року. По завершенню навчання йому присвоєно кваліфікацію «радіотехнік» і видано диплом серія НОМЕР_6 від 28 грудня 1983 року, реєстраційний номер № НОМЕР_7 , що підтверджується архівною довідкою відокремленого структурного підрозділу «Морський фаховий коледж Херсонської державної морської академії» ВСП «МФК ХДМА» Херсонської державної морської академії від 29.05.2024 року № 01-3735, а також дипломом серії НОМЕР_6 від 28 грудня 1983 року, реєстраційний номер № НОМЕР_7 .

Крім того, 03 квітня 1998 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав сертифікат № 0162/98 оператора ГМСЗБ, яким засвідчено, що ОСОБА_1 з успіхом пройшов належну підготовку по програмі, затвердженій комісією «Судноводіння та енергетика суден» Міністерства освіти України.

Окрім того, згідно з інформацією Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради № 1030/13 від 30.05.2024 року, згідно даних архівної картотеки реєстраційного обліку гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.10.1989 року по 01.12.1989 року. В реєстрі Кропивницької міської територіальної громади відомості про декларування/реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - відсутні.

Судом також встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернувся до ЦПМУ ДМС з метою оформлення паспорта громадянина України взамін втраченого паспорта колишнього СРСР, зразка 1974 року серії НОМЕР_8 , виданого 31.05.1980 Кіровським РВВС в Кіровоградській області, на що йому була надана відповідь за вих № 3501.3-4440/35.1-24 від 07 травня 2024 року, за якою за обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦПМ ДМС місце проживання ОСОБА_1 станом на 07.05.2024, зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться. Посадовими особами ЦПМУ ДМС встановлено, що ОСОБА_1 є уродженцем Миколаївської області та клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, на території Кіровоградської та Черкаської області, не порушував. Вжитими заходами підтвердити факт реєстрації (прописки) на дати 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року документально не вдалося, документувати ОСОБА_1 паспортом громадянина України не представляється можливим. Рекомендовано звернутися до суду та підтвердити факт постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України в судовому порядку.

Крім того, за клопотанням заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які повідомили суду, зокрема, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомила, що з заявником ОСОБА_1 знайома з середини 80-х років, їх познайомив її (свідка) брат, при цьому вона проживала за адресою: АДРЕСА_2 , а заявник разом з матір`ю ОСОБА_9 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Також їй відомо, що інколи заявник їздив до м. Первомайська до рідного дядька. Підтвердила той факт, що заявник ОСОБА_1 в період з кінця 80-их років і по теперішній час проживає у м. Кропивницькому за зазначеною вище адресою.

Свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що з заявником познайомилася у 1982 році на весіллі її (свідка) рідного брата її майбутнього чоловіка, з яким (заявником) ще з дитинства були знайомі її (свідка) чоловік та його брат. Зазначила, що знає сім`ю заявника ОСОБА_1 , яку складали заявник та його матір ОСОБА_9 , з якою вона (свідок) тісно спілкувалася. Їй (свідку) також відомо, що заявник проживав у м. Кропивницький та останні років 15 проживав разом з матір`ю по АДРЕСА_3 , однак точної адреси не пам`ятає. Підтвердила той факт, що в період 1990-1993 років заявник був на території України, нікуди не виїжджав з території України, оскільки в цей період хворіла його матір ОСОБА_9 , а він здійснював за нею догляд.

Свідок ОСОБА_5 повідомила суду, що знає заявника ОСОБА_1 , який разом з матір`ю ОСОБА_10 проживали у АДРЕСА_4 , в подальшому заявник з матір`ю переїхали на іншу квартиру по АДРЕСА_3 , де проживали постійно. Однак зазначила, що станом на 1991 рік вона заявника не знала.

Свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що заявника ОСОБА_1 знає з дитинства, він навчався з його (свідка) старшим братом, були в одному класі, товаришували. Він (свідок) також підтримує дружні зв`язки з заявником. Йому (свідку) також відомо, що заявник разом з матір`ю ОСОБА_9 спочатку проживали в районі Маслениківка м. Кіровограда (на теперішній час м. Кропивницький), потім переїхали на АДРЕСА_4 , а в подальшому приблизно в кінці 80-их років переїхали на АДРЕСА_3 , де постійно проживали вдвох, та після смерті матері і на теперішній час заявник постійно проживає за вказаною адресою. Підтвердив той факт, що заявник ОСОБА_1 постійно, в т.ч. в період 1991 року проживав на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення, так як необхідно йому для подальшого оформлення та видачі йому паспорта громадянина України.

Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Наведений у статті 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З наведеного вище вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-III) громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-XII «Про громадянство України» (далі - Закон № 1636-XII)(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-III є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону № 2235-III).

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 (далі - Порядок № 215/2001) встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-III особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Крім того, згідно з пунктом 9 Порядку № 215/2001 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

З огляду на зазначене, належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом проживання або фактом постійного проживання на території України в певний час і такий факт може бути встановлено на підставі судового рішення.

Таким чином, з метою встановлення належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону № 2235-III, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення фактів: постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року; проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі.

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Схожі за змістом висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/948/18 від 10 квітня 2019 року.

Системний аналіз положень Закону № 2235-III та Порядку № 215/2001 свідчить, що: для встановлення належності до громадянства України юридичне значення можуть мати факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або факт проживання в Україні на момент набрання чинності Законом № 1636-ХІІ (13 листопада 1991 року).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заяви про встановлення факту постійного проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), при цьому, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України, станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, на підставі чого, юридичний факт підлягає встановленню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом, у зв`язку з чим, понесені заявником ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп., слід вважати по фактично понесеним заявником.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби про встановлення факту постійного проживання на території України, - задовольнити.

Встановити юридичний факт факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Первомайськ, Миколаївської області, на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» ( 13 листопада 1991 року).

Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним заявником ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова