КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року місто Київ.

Справа №756/12733/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/17665/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Терехової О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року (у складі судді Яенко Н.О.)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватного виконавця округу міста Києва Кісельової Віталіни Володимирівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. про визнання протиправними дій, скасування акту про реалізацію майна та поновлення відомостей про право власності. -

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Кредитні ініціативи» та заборонено державним реєстраторам здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаної квартири до вирішення спору в суді.

28 серпня 2024 року Київським апеляційним судом було скасовано рішення Оболонського районного суду, яким частково було задоволено позов ОСОБА_3 , та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Представником ТОВ «Кредитні ініціативи» було подано заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих районним судом, оскільки рішення суду про відмову в задоволенні позову набрало законної сили, а накладений арешт перешкоджає власнику квартири у здійсненні своїх прав.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Кредитні ініціативи» та заборонено державним реєстраторам здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаної квартири.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою і такою, що ухвалена із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також із невідповідністю висновків обставинам справи.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що нею 19 вересня 2024 року подано касаційну скаргу на постанову апеляційного суду. Зазначає, що апеляційним судом відмовлено в позові через обрання неналежного способу захисту, тобто суд встановив, що прав позивача порушено, проте не вірно обраний спосіб захисту. За таких обставин позивач вважає, що спір не вирішено, а заявник має намір відчужити спірну квартиру, що в подальшому унеможливить захист порушених прав позивача. Суд також не врахував, що рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню набрало законної сили, а тому квартира з якої судом знято арешт має бути повернута позивачу, як така що набута без достатньої правової підстави.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Представник скаржника ОСОБА_1 повідомлена про день і час судового засідання, шляхом направлення повідомлення до електронного кабінету, яке доставлено 29 жовтня 2024 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву відповідача , суд першої інстанції враховував, що в задоволенні позову в даній справі було відмовлено, рішення суду набрало законної сили, а заходи забезпечення скасовані не були.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, так як він відповідає нормам процесуального закону, який регулює питання скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Частинами першою, другою, дев`ятою, десятою статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 також роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватного виконавця округу міста Києва Кісельової Віталіни Володимирівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ4 Кузьменко Ю.В. про визнання протиправними дій, скасування акту про реалізацію майна та поновлення відомостей про право власності.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року було скасовано рішення Оболонського районного суду, яким частково було задоволено позов ОСОБА_3 , та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Вказана постанова набрала законної сили з дня прийняття відповідно до вимог статті 384 ЦПК України.

При вирішенні питання щодо скасування заходів забезпечення позову суд виходить з того, що забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямоване саме на гарантування виконання майбутнього рішення суду, та повинно бути скасовано судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні з певних причин відпала.

Заходи забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача, а тому відмова у задоволенні позову робить недоцільним подальше існування заходів, вжитих на забезпечення прав позивача у справі.

Оскільки постановою апеляційного суду від 28 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 та зазначена постанова набрала законної сили з дня її прийняття, та суду не надано постанову Верховного Суду про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду до розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 підстави для забезпечення позову у виді арешту квартири та заборони вчиняти дії відпали.

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно встановив, що обставини, які стали підставою для застосування заходів забезпечення позову змінились, адже позов, який забезпечувався, залишено без задоволення.

Доводи ОСОБА_3 щодо того, що скасування заходів забезпечення позову до закінчення розгляду справи Верховним Судом призведуть до негативних наслідків, не можуть бути взяті до уваги, оскільки постанова апеляційного суду, набирає законної сили з дня її прийняття.

Посилання також на те, що в іншій справі виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню і Верховним Судом в тій справі рішення залишено без змін не мають правового значення, оскільки в даній справі в задоволенні позову позивачу відмовлено.

Лише зупинення Верховним Судом дії постанови апеляційного суду , якою в задоволенні позову відмовлено, могло б бути підставою для відмови в скасуванні заходів забезпечення позову.

Разом з тим позивачем не надано доказів, що вона подаючи касаційну скаргу зверталась до Верховного Суду з таким клопотанням і що воно було задоволено.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська