ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7129/24
провадження № 2/753/5486/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача:

- заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послуги з постачання гарячої води в розмірі 35 681,09 грн;

- інфляційні втрати в розмірі 5 959,09 грн;

- 3% річних у розмірі 1 680,39 грн.

Позовну заяву обґрунтував тим, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 , зокрема, до квартири АДРЕСА_2 . У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який є споживачем послуг, які надає позивач. Письмовий договір з позивачем про надання послуг відповідач не укладав, однак він не звільняється від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідач своєчасно з жовтня 2016 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з жовтня 2019 року з постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01.03.2024 утворилась заборгованість у розмірі 21 717,67 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості нараховано 3% річних у розмірі 1 680,39 грн та інфляційні втрати в розмірі 5 959,09 грн.

Ухвалою від 11.07.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 28.08.2024 о 12 год. 50 хв.; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

18.07.2024 представник відповідача - адвокат Тоцький Б.А. подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. У заяві зазначив таке.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимоги про стягнення неустойки, штрафу, пені, встановлено строком в один рік.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволенні позову.

Беручи до уваги вимоги ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позов подано 01.04.2024, тому всі заявлені вимоги за період жовтень 2019 - березень 2021 подані із пропуском трирічного строку.

Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.07.2024. зареєстрований за вхю № 50629/24.

18.07.2024 представник відповідача - адвокат Тоцький Б.А. подав клопотання про залучення співвідповідача, у якому просив залучити до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На обґрунтування клопотання зазначив таке. 18.07.2024 позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 з 10.09.2016 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 .

Стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.10.2016 - 01.03.2024 з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за період з 01.10.2019 - 01.03.2024 з гарячого водопостачання по вказаній квартирі є предметом розгляду цивільної справи № 753/7129/24.

Оскільки ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_3 у спірний період, вона має бути залучена до участі у справі як співвідповідач.

30.07.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав клопотання, у якому просив залучити до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Клопотання надійшло до суду 05.08.2024, зареєстровано судом за вх. № 54450/24.

30.07.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав письмові заперечення щодо заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Заперечення надійшли до суду 07.08.2024, зареєстровані судом за вх. № 54958/24.

У письмових запереченнях позивач зазначив таке.

Позивач не погоджується із задоволенням в повному обсязі вказаної заяви про застосування строку позовної давності та викладає свої заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 263 ЦК України у разі виникнення обставин для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681. 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 був введений карантин (дата набрання чинності 12.03.2020), дія якого неодноразово продовжувалась відповідними постановами КМ України до 30.06.2023.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 р. у справі № 679/1136/21 зазначена наступна правова позиція: «у п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ перелічені всі статті нього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину».

У постанові Верховного Суду від 31.05.2022 р. у справі № 926/1812/21 зазначена наступна правова позиція: «Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який продовжений до 31.08.2021. 5.21. Тобто строки, визначені ст. ст. 257, 258 ЦК України, були продовжені на час карантину, а тому висновки судів попередніх інстанцій, що на момент звернення позивача з цим позовом, строк позовної давності не закінчився, є правильними.

Отже, починаю чи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)»

Законом України від 15.03.2022 р. № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності, зокрема, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, який з-поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності встановлені, ст. 257-259 ЦК України.

Так, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, перебіг позовної давності, визначений ЦИМ Кодексом, зупиняється на строк дії такого ст ану.

У зв`язку з військовою агресією проти України указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ГХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, крайнім з яких є указ Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, що затверджено Законом України № 3684-ІХ від 08.05.2024, який продовжує дію воєнного стану до 12.08.2024.

Отже, керуючись П. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан - від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану.

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Оскільки з 12 березня 2017 року строк позовної давності спочатку був продовжений, а потім призупинений, відтак, борг у період з 12 березня 2017 року по 01 березня 2024 року за послугу з центрального опалення/постачання теплової енергії, з 01 жовтня 2019 по 01 березня 2024 за послугу з постачання гарячої води є таким, що нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно вимога Відповідача про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності може бути застосована судом лиш е до частини заявлених Позивачем позовних вимог, а саме за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії в період з 01 жовтня 2016 року по 11 березня 2017 року включно.

Законодавець чітко визначив (як норму прямої дії), що загальний строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, автоматично продовжується на строк дії карантину, та зупиняється на строк дії воєнного стану без будь-яких вказівок чи посилань на те, що цей строк може бути продовжений/зупинений лиш е за клопотанням чи заявою Позивача та за наявності відповідних обставин, які будуть визначені судом поважними.

В постанові Верховного Суду від 22 вересня 2022 року по справі №920/724/21 було встановлено наступний правовий висновок:

«Суд відхиляє доводи ТОВ «Енера Суми», викладені у відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» про те, що для застосування пункт у 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивачу необхідно обґрунтувати, що продовження строків зумовлене саме дією на сторону обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином. Суд зазначає, що ні ЦК України, ані інші нормативно-правові акти, якими встановлений (продовжений) на території України карантин, продовжено строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу на строк дії такого карантину, не містять тих вимог, про які зазначає ТОВ «Енера Суми», а автоматичне продовження цих строків пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону».

Близька за змістом правова позиція щодо застосування статті 258 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 22.06.2022 у справі № 916/1 157/21.

З урахуванням поданої Відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності борг:

- за послугу з постачання теплової енергії за період 12.03.2017 - 29.02.2024 становить 19 398,51 грн,

- за послугу з постачання гарячої води за період 01.10.2019 - 29.02.2024 становить 13 963,42 грн,

- інфляційна складова становить 4 809,78 грн,

- 3% річних становить 1 318,48 грн,

- а всього 39 490,19 грн.

Ухвалою від 28.08.2024 суд постановив:

- залучити до участі у справі № 753/7129/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості як співвідповідача ОСОБА_2 ;

- відкласти розгляд справи на 15 год. 00 хв. 15.11.2024;

- зобов`язати позивача надіслати відповідачу-2 копію позовної заяви з додатками та надати суду докази надсилання.

Також установив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

15.11.2024 у зв`язку з неявкою відповідачів суд відклав розгляд справи на 13 год. 50 хв. 11.12.2024.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, просить вирішити справу за наявними матеріалами справи.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надходили, про причини неявки не повідомили.

Щодо заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає таке.

З урахуванням застосування наслідків спливу строку позовної давності, позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідачів:

- за період з 12.03.2017 по 29.02.2024 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 19 398,51 грн;

- за період з 01.10.2019 по 29.02.2024 заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 13 963,42 грн;

- інфляційні втрати в розмірі 4 809,78 грн;

- 3% річних у розмірі 1 318,48 грн.

На обґрунтування заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач зазначив, що здійснив перерахунок заборгованості з урахуванням наслідків спливу позовної давності.

Враховуючи, що згідно з принципом диспозитивності у цивільному судочинстві особа розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, підстав для її неприйняття суд не вбачає.

Подальший розгляд справи суд здійснюватиме з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 здійснюється на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012.

Відповідач-1 ОСОБА_1 до 22.02.2024 була зареєстрована до 22.02.2024 за адресою: АДРЕСА_4 та була фактичним користувачем послуг, які надавав позивач у спірний період.

Відповідач-2 ОСОБА_2 з 15.09.2016 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 .

Щодо стягнення заборгованості з відповідача-1, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

23.07.2014 в газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивач розмістив повідомлення з пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділу теплопостачальної організації із зазначення відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано на офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)).

Відповідач-1 ОСОБА_1 не укладала з позивачем договір, однак відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

У постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13 зазначено, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, підставою для стягнення заборгованості за наданні послуги є встановлення факту користування відповідачами житлово-комунальних послуг.

Суд установив, що у спірний період позивач надавав відповідачу-1 як фактичному користувачу послуги з постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості, загальний розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавав у спірний період позивач за адресою: АДРЕСА_4 становить:

- за період з 12.03.2017 по 29.09.2024 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 19 398,51 грн;

- за період з 01.10.2019 по 29.02.2024 за послуги з постачання гарячої води в розмірі 13 963,42 грн.

Суд вважає доведеним факт порушення прав відповідачем-1 обов`язку щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги у спірний період, розмір заборгованості відповідачем-1 не спростований.

Разом із тим, суд зазначає таке.

Оскільки у спірний період відповідач-2 ОСОБА_2 була власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , а відповідач-1 ОСОБА_1 була фактичним користувачем послуг, які надавав позивач, суд вважає, що з відповідача-1 слід стягнути на користь позивача 1/2 від загального розміру заборгованості, а саме:

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 12.13.2017 по 29.02.2024 у розмірі 9 699,26 грн;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 29.02.2024 у розмірі 6 981,71 грн.

Щодо вимог про стягнення заборгованості з відповідача-2, суд керується таким.

Відповідач-2 ОСОБА_2 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями договору дарування від 10.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кіщак Л.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 1459 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.09.2016.

Відповідач як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає доведеним факт порушення прав відповідачем-2 ОСОБА_2 обов`язку щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги у спірний період, розмір заборгованості відповідачем-2 не спростований, тому суд дійшов висновку про стягнення з неї на користь позивача:

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 12.13.2017 по 29.02.2024 у розмірі 9 699,26 грн;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 29.02.2024 у розмірі 6 981,71 грн.

Щодо заявленої представником відповідача-1 вимог про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 09.04.2024.

Позивач заявив позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 29.04.2024 та про стягнення заборгованості з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 29.04.2024.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту:

«3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Враховуючи, що з 12 березня 2020 року на усій території України було установлено карантин, а відповідно до Закону 540-ІХ під час дії карантину строки звернення до суду, продовжуються на строк дії такого карантину, строк позовної давності за вимогами, заявленими після 12 березня 2017 року є таким, що продовжений відповідно до закону, тому суд не вправі застосувати наслідки спливу строку позовної давності до цих вимог.

Підстави для застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених вимог (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог) відсутні, оскільки позивач здійснював нарахування заборгованості відповідачам за послуги з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 29.04.2024 та про стягнення заборгованості з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 29.04.2024.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Згідно з доданими до позову розрахунками заборгованості позивач нарахував:

- 3% річних на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 927,23 грн;

- 3% річних на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 23.02.2022 у розмірі 391,25 грн;

- інфляційні втрати на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 3 105,13 грн;

- інфляційні втрати на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 23.02.2022 у розмірі 1 704,65 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, з кожного відповідача на користь позивача підлягає стягненню по 1/2 частині нарахованих на розмір заборгованості 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів 1, 2, 3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 514,00 грн з кожного.

Керуючись нормами ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція»:

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 12.13.2017 по 29.02.2024 у розмірі 9 699,26 грн;

- 3% річних нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 463,62 грн;

- інфляційні втрати нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 1 552,57 грн;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 29.02.2024 у розмірі 6 981,71 грн;

- 3% річних нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 23.02.2022 у розмірі 659,24 грн;

- інфляційні втрати нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 23.02.2022 у розмірі 2 404,89 грн;

- судовий збір у розмірі 1 514,00 грн, разом - 23 275,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція»:

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 12.13.2017 по 29.02.2024 у розмірі 9 699,26 грн;

- 3% річних нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 463,62 грн;

- інфляційні втрати нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 1 552,57 грн;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 29.02.2024 у розмірі 6 981,71 грн;

- 3% річних нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 23.02.2022 у розмірі 659,24 грн;

- інфляційні втрати нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2019 по 23.02.2022 у розмірі 2 404,89 грн;

- судовий збір у розмірі 1 514,00 грн, разом - 23 275,29 грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20.

Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04.03.2025.

Суддя В.М. Маркєлова