Справа № 761/2427/24
Провадження № 2/761/5265/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Приткової М.С.,

представника третьої особи Вітер Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач самостійно виховує неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини у Державному реєстрі актів цивільного стану зазначені відповідно до ст. 135 СК України. 30.10.1959 р. Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих було видано ордер № 128540 на житлове приміщення громадянину ОСОБА_4 на сім`ю в складі 4 осіб на право зайняття двокімнатної квартири житловою площею 29,6 кв. м., а саме квартири АДРЕСА_1 . Ордер видано на підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 27.10.1959 р. № 626. До складу сім`ї ОСОБА_4 входили дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 . Позивач ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі і користується нею з 1978 року. 12.08.2020 у встановленому законом порядку позивач звернулась до ШРДА з проханням зареєструвати її проживання у квартирі. У задоволенні заяви було відмовлено з посиланням на пп.1 п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207, що втратили чинність 14.03.2022 р. Так, позивач постійно проживає в спірній квартирі без реєстрації, сплачує комунальні послуги та дбайливо ставиться до квартири. ОСОБА_1 зазначає, що Шевченківським районним судом м. Києва була ухвалена низка рішень, які дають підстави для звернення з даним позовом до Київської міської ради, а тому просить суд визнати за ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Провадження у справі відкрито 18.03.2024, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представник Київської міської ради подав відзив на позов де зазначив наступне. Відповідач заперечує щодо задоволення позову за відсутності будь - яких законних підстав для визнання її наймачем спірного житлового приміщення. Про ухвалене судом рішення просить повідомити у порядку встановленому чинним законодавством України.

Представник Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надіслав пояснення щодо позову, вказавши на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки єдина законна підстава для набуття права користування житловим приміщенням зазначена у ст.ст. 52,58,61 ЖК України. Так, відповідно до вимог ст. 824 ЦК України в разі смерті наймачем приміщення можуть стати усі інші особи, які постійно проживали разом з наймачем. Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач після зняття з реєстрації в спірній квартирі, вселилась в неї у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , її представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Представник Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації заперечував щодо задоволення позову у зв`язку із його безпідставністю.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації в судовому засіданні просив прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів неповнолітньої дитини позивача.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм належну правову оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, як встановлено під час розгляду справи і дана обставина не заперечується сторонами, що 30.10.1959 ОСОБА_4 було видано Ордер № 128540 на жиле приміщення на сім`ю, яка складалась з чотирьох чоловік: ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 , діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Також не оспорювалось під час розгляду справи, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 (син ОСОБА_4 ) та ОСОБА_8 .

За Рішення Виконкому Радянської райради народних депутатів м. Києва від 16.05.1989, особовий рахунок на спірну квартиру був переведений на ОСОБА_8 .

16.08.1996 ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 , та змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.08.1996, актовий запис № 281.

Відповідно до Витягу з Розпорядження № 541 Радянської райдержадміністрації м. Києва від 30.06.1999, Договір найму на квартиру АДРЕСА_1 переоформлено на ОСОБА_11 з прізвища « ОСОБА_12 » після укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.02.2007.

Викладені вище обставини не заперечувались учасниками процесу під час розгляду справи по суті.

Також не оспорювалась учасниками процесу, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якого дії ОСОБА_1 , до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, 3-я особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити дії встановлена та обставина, що на момент переведення особового рахунку на спірну квартиру на ОСОБА_8 позивач була в ній зареєстрована.

Також, як вбачається з зазначеного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2021 яке набрало законної сили, 12.08.2020 позивачка своїх інтересах та інтересах сина звернулась до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи ШРДА у м. Києві з заявою зареєструвати її місце проживання та сина за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому в заяві позивач вказала місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

14.08.2020 позивачці відмовлено у реєстрації місця проживання згідно пп 1 п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207, а саме: не надано документи, що підтверджують право на проживання в житлі (пп 4 п. 18 вищевказаної постанови). Сину позивачки відмовлено у реєстрації місця проживання у зв`язку з відмовою в реєстрації матері.

Так, Шевченківським районним судом м. Києва було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у зв`язку із пред`явленням останнього до неналежного відповідача.

Разом з тим, судом зазначено, що В матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 датовані вереснем 2020 року, адресовані до Шевченківського районного суду м. Києва, в яких зазначається на те, що позивач разом з сином проживають по АДРЕСА_2 . З пояснень ОСОБА_6 вбачається, що він є батьком позивачки та вказує на те, що позивачка в квартирі АДРЕСА_1 проживає все її життя.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_16 , який пояснив, що він є нейропсихологом та з 2015 року займається з сином позивачки, в тому числі в дома, за її адресою: АДРЕСА_2 . Приїжджає два рази на місця. Йому відомо, що в 2019 році померла мати позивачки.

Також судом встановлено, що відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 02.11.2020 сина позивачки - ОСОБА_3 , знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , соціальний заклад, в зв`язку із вибуттям до нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розгляду справи представником відповідача не заперечувалась та обставина, що ОСОБА_1 та неповнолітній син позивача і на момент розгляду даної цивільної справи проживають у спірній квартирі за адресою - АДРЕСА_2 .

При цьому не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачем вчинялись, у встановленому законом порядку дії щодо виселення позивача із займаного житлового приміщення.

Також матеріали справи свідчать про те, що місце проживання позивача в буд. АДРЕСА_3 було зареєстровано 10.07.2017 та знято з реєстрації за даною адресою 02.11.2020.

Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів, не було їх отримано і під час розгляду справи, що позивач та її неповнолітній син з 10.07.2017 фактично проживали за місцем своєї реєстрації - АДРЕСА_3 та/або АДРЕСА_4 , соціальний заклад.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу приписів ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно з статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб. Якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другої цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядку при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї, наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювалося угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Також пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Разом з тим, згідно роз`яснень, викладених в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року за №9, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Крім того, в силу вимог п.4 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Обставини, встановлені під час розгляду справи свідчать про те, що позивач та неповнолітній ОСОБА_3 , як члени сім`ї наймача спірної квартири, тривалий час проживають у житловому приміщенні, та за відсутності доказів протиправного вселення мають ті самі права, що і наймач приміщення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 64, 65 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: