КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 756/5335/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/698/2024Головуючий у суді першої інстанції - Яценко Н.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Луценком Сергієм Олександровичем, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Наталії Петрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПН КМНО Кучеренко Н.П., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просила:

скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 20,7 кв.м, житлова площа 10,3 кв.м, на ім`я ОСОБА_2 за реєстраційним номером 00 від 26.09.2016;

визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 10427 від 05.10.2017 та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 за реєстраційним номером 37416875 від 05.10.2018;

визнати право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 20,7 кв.м, житлова площа 10,3 кв.м за ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 19.06.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до змісту якого останній надав позивачу позику в розмірі 234 620,69 грн, що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 11 000,00 дол США.

У забезпечення виконання всіх зобов`язань за договором позики ОСОБА_1 . 19.06.2015 уклала з ОСОБА_2 іпотечний договір предметом якого виступала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 20,70 к.в.м, житлова площа 10,30 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

В подальшому 26.10.2015 до Іпотечного договору сторонами було внесено зміни, а саме до п.1.1 відповідно до якого позивач мала повернути відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 293 470,80 грн, що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 13 000,00 дол США.

Також, вказаними змінами було встановлено, що остаточний розрахунок за цим Договором позики має бути здійснений не пізніше 19.11.2015.

Позивач по справі фактично платила за вищевказаним договором позики в доларах США, однак їй не видавалося жодного документу про внесення нею сплати коштів за договором позики, що було порушенням п.п.ґ п.3 Договору позики, відповідно до якого встановлено, що виконання зобов`язань позичальника визначених п.2 і п.3 цього договору має бути здійснено готівкою в приміщенні офісу ПН КМНО Кучеренко Н.П. або в іншому місці за згодою сторін, при цьому позикодавець видає позичальнику власноручно написану заяву для отримання відповідної суми коштів.

Такі дії позивач розцінила як шахрайські, та на певний час припинила сплачувати кошти, вимагаючи надати їй розпису вже про внесену нею суму коштів у зв`язку з чим в серпні місяці 2016 року вона звернулася з відповідною заявою до Печерського УП ГУНП в м. Києві, на яку було дано відповідь, що її заява має зміст цивільно-правових відносин та рекомендували звернутися до суду.

На такі дії ОСОБА_2 , в порушення вимог передбачених п.6.1 Іпотечного договору від 19.06.2015 (не виконав жодної умови зазначеної в цьому пункті) за участю ПН КМНО Кучеренко Н.П. , 26.09.2016 здійснили державну реєстрацію на ім`я ОСОБА_2 об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 . При цьому, така реєстрація відбулась неправомірно, не було надіслано на адресу позивача вимогу про виконання порушеного зобов`язання.

У подальшому, 05.10.2017 ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу спірної квартири, за наслідками укладення якого, ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію спірної квартири на своє ім`я.

Позивач вважає, що оскільки реєстрація права власності на спірне нерухоме майно була здійснена незаконно на ОСОБА_2 , тому подальше відчуження спірного нерухомого майна на ім`я ОСОБА_3 є недійсним, що передбачено ч. 3 ст. 215 ЦК України.

На сьогоднішній день позивач не має постійного місця проживання та реєстрації, змушена проживати у нежитлових приміщеннях, оскільки є пенсіонером та отримує мізерну пенсію, а тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав (т. 1 а.с. 1-5).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.05.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПН КМНО Кучеренко Н.П. , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено (т. 2 а.с. 53-62).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що в матеріалах справи відсутня заява-вимога про виконання порушеного зобов`язання, яка б мала бути надіслана ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , а також, інформація щодо отримання позивачем такої вимоги.

Окрім того, судом першої інстанції, як і нотаріусом, помилково замість повідомлення про усунення порушень та підтвердження направлення і невиконання такого повідомлення, було взято за основу один документ - заява позивача, яку позивач не підписувала, та місце знаходження оригіналу встановити неможливо (т. 2 а.с. 93-95).

Відзиву від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до змісту якого останній надав позивачу позику в розмірі 234 620,69 грн, що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 11 000,00 доларів США.

У забезпечення виконання всіх зобов`язань за договором позики ОСОБА_1 . 19.06.2015 уклала з ОСОБА_2 іпотечний договір предметом якого виступала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 20,70 к.в.м, житлова площа 10,30 кв.м., яка належить на праві приватної власності позивачу по справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого АТ «Київміськбуд», ДП «Екос» 24.12.1996 на підставі розпорядження (наказу) № 836/941 від 24.12.1996 та зареєстровано Київським міським БТІ 30.12.1996 в реєстрову книгу № 8491.

Відповідно до п.6.1 Іпотечного договору від 19.06.2015 встановлено, що Іпотекодержатель ( ОСОБА_2 ) набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником ( ОСОБА_1 ) будь-яких умов договору позики, в тому числі одноразової чи неодноразових прострочок позичальником сплати та/або неповернення позики та/або цього договору, а також в інших випадках, передбачених цим договором та/або договором позики та/або законодавством України. У цьому випадку Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, у зв`язку з яким іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. В цій вимозі зазначається: стислий зміст порушених зобов`язань; вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менше ніж 30-ти (тридцятиденний) строк від дня направлення вимоги на адресу іпотекодавця, вказану в цьому договорі; попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

26.10.2015 до Іпотечного договору сторонами було внесено зміни, а саме до п.1.1 відповідно до якого позивач мала повернути відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 293 470,80 грн, що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 13 000,00 доларів США.

Також вказаними змінами було встановлено, що остаточний розрахунок за цим Договором позики має бути здійснений не пізніше 19.11.2015.

В матеріалах справи міститься копія заяви в якій зазначено, що ОСОБА_1 особисто отримано від ОСОБА_2 04.03.2016 письмову заяву-вимогу з тим, що вона обізнана про наявність боргу за договором позики, у вказаній заяві також містить посилання на суму боргу та на те, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ОСОБА_2 , буде змушений діяти згідно з п.6.2.1 та 6.2.2 договору іпотеки в рамках чинного законодавства України, і в тому числі ним буде реалізоване належне право в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій третій особі покупцю або буде реалізоване належне право в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки і спрямувати отримані кошти на задоволення своїх вимог (т. 1 а.с. 15)

Як убачається з копії витягу з журналу реєстру нотаріальних дій від 04.03.2016 ПН КМНО Кучеренко Н.П. на яких зареєстровано нотаріальну дію під № 283 в ній записана нотаріальна дія на ім`я ОСОБА_1 . В описі вкладення документів у рекомендованому листі адресованому приватним нотаріусом на ім`я Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно КМДА в електронній справі також міститься посилання на копію заяви про отримання вимоги про усунення порушень (в порядку статей 35, 36 Закону України «Про іпотеку») (т. 1 а.с. 123-124, 126)

В своїх письмових поясненнях щодо підпису позивача у нотаріальній книзі нотаріуса представник позивача посилається на те, що позивач заперечує свій підпис та вказує, що підпис за реєстровим номером 283 не її. Разом з тим, при дослідженні письмових доказів по справі позивач суду пояснила, що вона не оспорює свій підпис в журналі з реєстру нотаріальних дій від 04.03.2016, проте вказує, що не пам`ятає, що підписувала (т. 1 а.с. 124, 129).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом свої прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 Закону).

Відповідно до частин 1, 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, позивач зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції взяв до уваги неналежний доказ, а саме заяву ОСОБА_1 у якій остання підтверджує факт отримання заяви вимоги від відповідача та наявність боргу, оскільки таку заяву вона не підписувала та оригіналу у неї відсутній.

Однак, на виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів, ПН КМНО Кучеренко Н.П. було надано пояснення, де зазначено, що надати оригінал заяви від 04.03.2016 не вбачається можливим у зв`язку з тим, що нотаріальну дію було проведено з усіма покладеними законодавством обов`язками та правами, як-то встановлення особи, перевірка дієздатності особи (тобто встановлення розуміння особою, що вона підписує), перевірка справжності підпису заявника (який здійснено заявником в присутності нотаріуса), засвідчення нотаріусом особисто проставленого підпису, проведення запису щодо вчинення такої дії до реєстру реєстрації нотаріальної дій, в якому фізична особа, також ставить свій підпис особисто. Заяву ОСОБА_1 підписала особисто і оригінал отримала особисто, заява викладена була в одному примірнику, за бажанням заявника, на нотаріальному бланку (який, реєструється в Єдиному реєстрі бланків). За правилами ведення діловодства, оскільки зазначена заява не є правочином, тому не передбачено зберігання у справах нотаріуса другого примірника. При цьому, звернуто увагу на те, що якщо б існувало декілька примірників заяви, то на кожному мав би бути окремий номер нотаріальної дії та окремий бланк із оригіналом підпису (т. 1 а.с. 121-122).

Окрім зазначеного, у поданих приватним нотаріусом поясненнях звернуто увагу на те, що при поданні ОСОБА_2 заяви про державну реєстрацію права власності від 26.09.2016, ним були також надані оригінали документів (в тому числі оригінал заяви від 04.03.2016 ОСОБА_1 ), електронні копії яких знаходяться на електронному порталі Міністерства юстиції України, паперові копії яких переслані для приєднання до реєстраційної справи в Департамент державної реєстрації речових прав, і перелік цих копій міститься в Опису вкладення документів у рекомендованому листі, а оригінали наданих документів повернуто ОСОБА_2 після проведення такої реєстрації (в отриманні документів стоїть підпис на заяві). Відповідно до Порядку формування Справи 01-30 копії документів, які виготовляються в якості електронних копій в Державному реєстрі речових прав, нотаріус не залишає у своїх справах.

За таких обставин, право власності за іпотекодержателем зареєстроване у відповідності з діючим законодавством на підставі документів, перелік яких чітко регламентований, і державний реєстратор не мав підстав для винесення рішення про відмову у проведенні державній реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень».

При цьому, будь яких доказів та порушення чинного законодавства щодо незаконності проведення такої реєстрації позивачем не наведено. Як і не надано доказів на спростування чинності заяви від 04.03.2016 за реєстраційним номером № 283. До того ж, у судовому засіданні, позивач не оспорювала свій підпис в журналі з реєстру нотаріальних дій від 04.03.2016, а вказувала, що не пам`ятає, що підписувала (т. 1 а.с. 124).

З наведеного вбачається, що позивачем не спростовано висновки суду першої інстанції про законність дій нотаріуса під час вчинення нотаріальної дії щодо реєстрації заяви від 04.03.2016 за № 283, якою позивач визнає отримання заяви-вимоги та наявний борг, та ознайомлена з порядком звернення стягнення на предмет іпотеки; а також дії нотаріуса під час реєстрації права власності відповідача на спірне нерухоме майно, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Луценком Сергієм Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено 19 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді