печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

справа № 757/31834/23-ц

сторони:

позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»

відповідач: ОСОБА_1

предмет та підстави позову - стягнення заборгованості

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій, із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 57728,00 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 3819385 про надання споживчого кредиту на суму 20000,00 грн., строком на 30 днів, відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним кредитним договором виконало та надало кредитні кошти в сумі 20000,00 грн., шляхом їх зарахування на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Відповідно до п. 1.5. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2. договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація відповідно до п. 4.3. договору. Знижена процентна ставка 1,33% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач в межах строку, визначеного п. 1.4. договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості, або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4. договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 04.04.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 5852,00 грн., у зв`язку із чим у відповідності до вимог п.1.4 та 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 04.05.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Проте 07.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку із чим, з урахуванням умов п. 4.3. кредитного договору, останній було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. Згідно п.п. 3 п. 5.1. кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором № 3819385 від 14.03.2021. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту , зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 17600,00 грн. - тіло кредиту та 40128,00 грн. - нараховані проценти, 15644,31 грн. - інфляційні втрати, 2509,98 грн. - 3% річних, а всього - 75882,29 грн.

Ухвалою суду від 01.08.2023 вищезазначену справу залишено без руху та надано час позивачу для усунення недоліків (а.с. 93).

11.08.2023 від представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - Столітнього М.М. надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.09.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 109).

20.09.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - Столітнього М.М. надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначав, що з доводи відповідача не погоджується, оскільки вони не відповідають дійсності, а факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором є доведеним належними та допустимими доказами (а.с. 113-124).

04.10.2023 та 13.10.2023 від представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - Столітнього М.М. надійшли аналогічні клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 22.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - Столітнього М.М. про витребування доказів.

11.01.2024 від представника позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - Столітнього М.М. надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить зментиши розмір заявлених позовних вимог та остаточно стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 57728,00 грн., з яких: з яких: 17600,00 грн. - тіло кредиту та 40128,00 грн. - нараховані проценти. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

22.05.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача заперечила проти заявлених позовних вимог, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними через відсутність доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач вказує, що вона не отримувала свій примірник оригіналу кредитного договору, не підписувала його електронним цифровим підписом, доказів переказу грошових коштів від первісного кердитора відповідачу та подальшого руху коштів матеріали справи не містять. За відсутності оригіналу кредитного договору відсутня можливість встановити достовірно його умови та розмір процентної ставки, зокрема строк нарахування відсотків. Вважає, що застосовуючи до спірних правовідносин правила статті 1055 ЦК України, необхідно керуватися тим, що єдиною можливою формою кредитного договору є письмова форма, доказом дотримання якої може бути виключно оригінал такого договору. Надані позивачем копії електронних доказів не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому що ні суд, ні відповідач не може перервірити їх достовірність та незмінність змісту, що згідно з ч.5 ст.100 ЦПК України має наслідком відхилення цього електронного доказу. Відповідач не заперечує договір виключно через те, що він міг бути укладеним в електронній формі, але заперечує проти паперової копії кожного електронного доказу через те, що він не був укладений і в електронній формі, тому що відсутуній його підписаний обома сторонами у дату укладення оригінал. Ніяких умов про нарахування відсотків після закінчення строку кредитування відповідачем підписано чи погоджено не було.

16.07.2024 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів, в якому просили долучити до матеріалів справи копію листа - повідомлення про автопролонгацію.

Сторони до судового засідання не з`явилися, а тому відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов таких висновків.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судовим розглядом встановлено, що 14.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 3819385 про надання споживчого кредиту, відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents (а.с. 80-86).

Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн. (п. 1.3. Кредитного договору).

Відповідно до умов п. 1.4. Кредитного договору, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору (а.с. 87). Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2. договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація відповідно до п. 4.3. договору.

Згідно п. 1.5.1. кредитного договору знижена процентна ставка 1,33% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач в межах строку, визначеного п. 1.4. договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості, або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4. договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

У договорі зазначено, що він підписаний електронним підписом ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором С330140 14.03.2021 12:47:40.

Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2633 від 04.05.2023 14.03.2021 була проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 20000,00 грн. (транзакція №922244319 о 12:48, номер замовлення 16019528, статус «принят») (а.с. 57).

18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений Договір факторингу №18.04/23-Ф (а.с. 15-24), предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за зазначених у відповідних реєстрах кредитними договорами, в тому числі і за договором № 3819385 від 14.03.2021, який було укладено між ОСОБА_2 та ТОВ «Авентус Україна», сума заборгованості у розмірі 57728,00 грн. (а.с. 88).

Відтак, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до ст. 514 ЦК України.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку на час відступлення прав вимоги у відповідача була наявна заборгованість в розмірі 57728,00 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 17600,00 грн.; заборгованості за процентами - 40128,00 грн. (а.с. 60-79).

Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст.1054 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.04.2021, 30.04.2021, 2.05.2021, 25.06.2021, 15.07.2021, 23.07.2021, 11.08.2021, 09.09.2021, 08.10.2021 відповідачем частково виконувалися умови вказаного кредитного договору, та здійснювалися оплати на рахунок кредитора у розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом, у зв`язку із чим у відповідності до вимог п.1.4 та 4.2 кредитного договору відбувалося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 07.11.2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті).

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Згідно п.п. 3 п. 5.1. кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору від 18.04.2023 № 18.04/23-Ф заборгованість відповідача становить у розмірі 57728,00 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 17600,00 грн.; заборгованості за процентами - 40128,00 грн. (а.с. 88).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий розрахунок не спростовано відповідачем, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Часткове виконання умов кредитного договору свідчить про погодження позичальника із істотними умовами договору та фактичне його укладення у електронній формі. Заперечення відповідача щодо викладених позивачем обставин справи зводяться до ухилення боржником виконання своїх кредитних зобов`язань.

Твердження відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів отримання ним примірника оригіналу кредитного договору, зокрема кредитних коштів від первісного кредитора є помилковим та безпідставним, оскільки ці факти підтверджуються, власне, наявними у матеріалах справи доказами, зокрема кредитним договором № 3819385 від 14.03.2021, договором факторингу, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів.

При цьому вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Ураховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором, належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять 57728,00 грн.

Суд, наголошує на тому, що доводи відповідача щодо неналежності доданих розрахунків заборгованості, як доказів наявності заборгованості не можуть бути враховані, адже, належних та допустимих доказів, які спростовоють інформацію викладену у розрахунках заборгованості відповідачем не подано.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, у матеріалах справи міститься: копія договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 про надання правової допомоги (а.с. 35-37); копія звіту про надання правової допомоги від 20.07.2023, згідно якого загальна вартість наданої правової допомоги складає 10000,00 грн. (а.с. 45); копія ордеру серії АІ № 1423361 від 20.07.2023 (а.с. 59); копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 9422/10 від 18.09.2020 (а.с. 33); копія рахунку на оплату замовлення №572/20/07 від 20.07.2023 на суму 10000,00 грн. (а.с. 41); копія платіжної інструкції від 20.07.2023 № 801 на суму 10000,00 грн. (а.с. 56).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні в справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі №756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на наведене, позовна заява (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором № 3819385 про надання споживчого кредиту від 14.03.2021 в розмірі 57728 (п`ятдесят сім тисяч сімсот двадцять вісім) грн 00 коп., з яких: 17600 (сімнадцять тисяч шістсот) грн 00 коп. - тіло кредиту та 40128 грн. (сорок тисяч сто двадцять вісім) грн 00 коп.- нараховані проценти.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім гривень) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, .

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Р.В. Новак