Справа № 308/7907/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області Зарева Н.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту майна та скасування заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо скасування арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови Ужгородського МВ ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.09.2014.

Дослідивши матеріали позовної заяви суддя дійшов до таких висновків.

З позовнної заяви встановлено, що предметом позову є вимога ОСОБА_1 скасувати обтяження, накладене в рамках виконавчого провадження № 44472403 з примусового виконання виконавчого напису № 6178, виданого 20.08.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Боржником у даному виконавчому провадженні є позивач.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 21 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) зроблено такий висновок про застосування норми права: боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса пред`явив позов до органу виконавчої служби про скасування арешту на належне йому майно, який накладений в рамках даного виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 284 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, можливість звернення зі скаргою на дії виконавця у порядку цивільного судочинства, передбачено тільки щодо виконання судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, а тому, враховуючи ч. 1 ст. 284 КАС України, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", звернутися зі скаргою на дії виконавця щодо виконання виконавчого напису нотаріуса можна у порядку адміністративного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 346/79/17 (провадження № 14-471 цс 19) зазначено, що з огляду на те, що скаржник подала скаргу на дії відділу ДВС з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про підвідомчість спору адміністративному суду.

Таким чином справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження за даною позовної заявою слід відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 260, 261, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження відмовити.

Ухвала набирає законної з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.І. Зарева