Справа № 199/8675/24
(2-о/199/354/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді : Богун О.О.

при секретареві Дубовик А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за завою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , від 20.04.2000 року.

В обґрунтування заяви посилається на те, що їй, ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1425 зареєстрованого в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу №274п за реєстровим №64-127, на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , що складається з: 1-коридор, 2-комора, 3-туалет, 4-ванна, 5- кухня, 6,7-житлові кімнати, житловою площею 26,6 кв.м.; загальною площею 46,0 кв.м.; що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . При видачі договору купівлі-продажу в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає заявниці володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власнісністю на свій розсуд.

20. 07. 2024 року заявниця звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровський області, для проведення реєстраційних дій.

10.09.2024 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області надав рішення про відмову у вчинену реєстраційних дій №74959396. В рішенні зазначалося, що із заявою про державну реєстрацію звернулася ОСОБА_1 (до розгляд надано свідоцтво про розірвання шлюбу від 05.03.2001 р., яким розірванню шлюб між ОСОБА_2 ). Натомість, згідно договору купівлі-продажу від 20.04.2000 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого реєстрі за №1-1425, квартиру купила ОСОБА_2 . Також на запит державного реєстратора було отримано відповідь КП «ДМБТІ» ДМР № 55209 від 05.08.2024 р.. де зазначено наступне: станом на 31.12.12 р. в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_3 містяться відомості про право власності: - гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2000 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Попова І.В. за реєстром №1-1425, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу №274п за реєстровим №64-127. Тому, в державній реєстрації права власності на квартиру заявниці було відмовлено.

Отже, Рішенням державного реєстратора від 10.09.2024 в реєстрації права власності заявниці було відмовлено, так як була виявлена суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: у договорі купівлі-продажу зазначене «По-батькові», як покупця нерухомого майна з помилкою " ОСОБА_3 ", тоді як згідно паспорту громадянина України « ОСОБА_4 », тобто в договорі купівлі-продажу описка в графі «По-батькові».

Заявниця вважає, що причина неправильного написання прізвища, ім?я та по-батькові у одну літеру виникла у зв?язку з неправильним переведенням прізвища, імені та по-батькові з російської мови на українську.

Внаслідок цієї описки, в Заявника на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім?я.

За таких обставин, заявник звернувся до суду та просив встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , від 20.04.2000 року.

У судове засідання заявниця не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.04.2000 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1425 зареєстрованого в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу №274п за реєстровим №64-127, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 21 березня 1992 року, шлюб зареєстрований між « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_1 », про що зроблено актовий запис №292 у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7 . Заявниця змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб зареєстрований між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 05.03.2001 року зроблено запис №116. Після розірвання шлюбу заявниця змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_8 ».

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , власником вказаної квартири є ОСОБА_2 на піставі договору купівлі-продажу від 20.04.2000 року.

Разом з тим, у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим 19.09.2001 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, зазначено ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, то відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України (стара редакціяЦПК) громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відтак, в суду відсутні сумніви, що " ОСОБА_1 " та " ОСОБА_2 " є однією і тією ж особою. Правильність по-батькові " ОСОБА_11 " підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи викладене, слід визнати встановленим факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу від 20 квітня 2000 року, укладеного між між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1425 зареєстрованого в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу №274п за реєстровим №64-127.

Керуючись ст. ст. 293,294,259,263-265,315,319ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 19.03.2001, РНОКП НОМЕР_4 ) договору купівлі-продажу від 20.04.2000 року.

Судові витрати віднести на рахунок заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Богун

20.12.2024