УХВАЛА

25 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 352/991/19

провадження № 61-5918ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 5 липня

2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 8 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання незаконним рішення сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності та стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 5 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 8 березня 2024 року, повний текст якої складено 14 березня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано десять днів для усунення недоліків, а саме для подання виправленої касаційної скарги, оформленої у відповідності до вимог

статті 392 ЦПК України, копій цієї скарги відповідно до кількості учасників справи, а також для сплати судового збору у розмірі 11 585,60 грн.

Копію ухвали Верховного Суду від 10 травня 2024 року заявник отримала

17 жовтня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначила відомості відповідно до вимог статті 392 ЦПК України та визначила підставою касаційного оскарження відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3

частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 10 травня 2024 року заявнику детально роз`яснено, що у випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Однак в уточненій редакції касаційної скарги ОСОБА_1 не вказала щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду та не обґрунтовала необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо такої норми права.

Крім того разом з касаційною скаргою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, обґрунтоване тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік. Вказує про відсутність у неї інших видів доходів, крім пенсії, а розмір судового збору порушує її право на доступ до суду.

На підтвердження зазначеного заявник надає довідки управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську в Івано-Франківській області про

доходи № 0464 4642 1887 2437 від 18 жовтня 2024 року

і № 1803 0081 4008 6813 від 8 травня 2024 року, які містять відомості про отриману ОСОБА_1 пенсію за період з 1 травня 2023 року до 31 жовтня 2024 року у загальному розмірі 57 734,19 грн.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Тлумачення статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 вказаного Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

При вирішенні питання про зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland»

від 26 липня 2005 року, пункти 63 - 64).

Надані докази не підтверджують розмір річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік, оскільки в них відсутні відомості про розмір виплаченої пенсії за період з 1 січня 2023 року до 1 травня 2023 року. Тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановити, чи перевищує визначений судом розмір судового збору (11 585,60 грн) 5 відсотків розміру річного доходу заявника за попередній календарний рік.

Доводи ОСОБА_1 не можуть слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки нею не надано доказів на підтвердження реального майнового стану, зокрема, відомостей про відсутність нерухомого та рухомого майна, коштів на рахунках тощо, які свідчили б про те, що за своїм майновим станом вона не спроможна сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору касаційний суд відмовляє.

Частиною другою статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За таких обставин, суд вважає за можливе для забезпечення доступу до суду продовжити заявнику строк для усунення недоліків, а саме для надання виправленої касаційної скарги, оформленої у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, копій цієї скарги відповідно до кількості учасників справи,

а також для сплати судового збору у розмірі 11 585,60 грн.

Керуючись статтями 127, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору касаційний суд відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 на десять днів строк для усунення недоліків касаційної скарги, поданої на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 5 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 8 березня 2024 року, з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню заявникові.

Копію цієї ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко