РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

із участю: секретаря Тарковської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Філімонова Олега Віталійовича в інтересах держави в особі Жмеринської міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 , із участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонов О.В. в інтересах держави в особі Жмеринської окружної прокуратури 08.04.2024 року подав до Жмеринського міськрайонного суду позов до ОСОБА_1 із вимогами витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Жмеринської міської ради земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :02:002:0378, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Жмеринської міської територіальної громади (колишня територія Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області); та стягнути з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви. У позовній заяві прокурором викладено наступні обставини. Жмеринською окружною прокуратурою за результатами вивчення стану законності при розпорядженні земельними ділянками державної власності на території Жмеринської міської територіальної громади Вінницької області виявлено порушення вимог ЗК України при наданні Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (надалі - Головне управління) у приватну власність громадянам України земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-9475/15-18-СГ від 19.07.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано із земель державної власності у власність ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,00 га з кадастровим номером :02:002:0378, що розташована на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу державним реєстратором Виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області 30.07.2018 року зареєстроване за ОСОБА_2 право власності на вказану земельну ділянку. Прокурор вважає, що вказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.07.2018 року №2-9475/15-18-СГ є незаконним, оскільки за ОСОБА_2 до прийняття наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про надання земельної ділянки у власність, вже було зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Вапнярської ОТГ с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області площею 2,00 га, кадастровий номер :03:000:0262. Підставою для реєстрації права власності був наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-8069/15-18-сг від 21.06.2018 року. Тобто ОСОБА_2 протиправно отримав вдруге безоплатно земельну ділянку того ж виду використання. У подальшому 19.10.2018 року приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області посвідчено договір купівлі-продажу № 1020 земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0378, що розташована на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, укладеного між ОСОБА_2 в особі його представника та ОСОБА_1 . Відповідно до актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0378 є ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 набула у власність вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини, не мала права її відчужувати, а тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь держави (а.с.1-16).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 09.04.2024 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.

19.04.2024 року в системі "Електронний суд" представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чугаєнко К.Є. подала до суду пояснення, згідно яких заперечила щодо задоволення даного позову. Зазначила, що 23.02.2018 року на адресу Головного управління надійшло клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області у власність для ведення особистого селянського господарства. До вказаного клопотання ОСОБА_2 було додано усі документи та графічні матеріали, які передбачені положеннями ст.118 ЗК України. У своєму клопотанні ОСОБА_2 зазначив, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення не скористався. За результатами розгляду клопотання громадянина ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю підстав для відмови у наданні відповідного дозволу, Головним управлінням було прийнято наказ №2-3749/15-18-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 23.03.2018 року. 10.07.2018 року на адресу Головного управління надійшло клопотання ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га, яка розташована на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. За результатами розгляду вищевказаного клопотання та у зв`язку з відсутністю підстав для відмови у затвердженні проектної документації Головним управлінням було прийнято наказ №2-9475/15-18-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" від 19.07.2018 року. При прийнятті оскаржуваного наказу Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області діяло виключно в межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством. Щодо здійснення Головним управлінням при розпорядженні земельною ділянкою перевірки факту реалізації ОСОБА_2 права на безоплатне отримання земельної ділянки зауважила, що прокурор у позовній заяві зазначає про те, що Головне управління, приймаючи оспорюваний наказ, не перевірило факт реалізації ОСОБА_2 права на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності. Вважає ці доводи сторони позивача такими, що є трактованими на свій розсуд та не відповідають дійсності, оскільки ним не здійснено посилання на відповідні норми законодавства, які б свідчили про те, що Головне управління при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначення зобов`язане здійснювати перевірку фактів реалізації громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, а також не вказано які саме вимоги законодавства були порушені Головним управлінням. Окрім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №397197567 від 23.02.2024 року, яка приєднана до матеріалів позовної заяви, за ОСОБА_2 21.09.2018 року була проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262 площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вапнярської ОТГ с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області, набута в порядку безоплатної приватизації. Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №367198366 від 23.02.2024 року реєстрація права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0378, яка є предметом даного спору відбулась 30.07.2018 року, тобто майже на два місяці раніше за земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262. Враховуючи наведені норми чинного законодавства України та те, що право на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0378 зареєстровано, а значить набуто ОСОБА_2 раніше за набуття ним права на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262, Головне управління при прийнятті наказу №2-9475/15-18-СГ від 19.07.2018 року діяло в межах і в спосіб, передбачені Конституцією України та Земельним кодексом України (а.с.46-49).

15.05.2024 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на даний позов, згідно якого вона просила відмовити у задоволенні даного позову, оскільки вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №397197567 від 23.02.2024 року, яка приєднана до матеріалів позовної заяви, за ОСОБА_2 21.09.2018 року була проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262 площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вапнярської ОТГ с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області, набута в порядку безоплатної приватизації. Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №367198366 від 23.02.2024 року реєстрація права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0378, яка є предметом даного спору відбулась 30.07.2018 року. Тобто майже на два місяці раніше за земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262. Враховуючи наведені норми чинного законодавства України та те, що право на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0378 зареєстровано, а значить набуто ОСОБА_2 раніше за набуття ним права на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262. Отже в даному випадку має місце факт подвійного набуття громадянином ОСОБА_2 земельної ділянки у приватну власність із цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, що у свою чергу є порушенням ч.4 ст.116 Земельного кодексу України. Але, земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0378 ОСОБА_2 набуто першою, тому вона витребуванню не підлягає (а.с.107-108).

23.05.2024 року керівником Жмеринської окружної прокуратури Філімоновим О.В. було подано до суду відповідь на відзив, в якому викладено таке. У відзиві на позовну заяву, відповідач вказує, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вапнярської ОТГ с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області була проведена 21.09.2018 року. А державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0378 проведена 30.07.2018 року, тому вважає, що саме спірна земельна ділянка отримана у власність ОСОБА_2 раніше за набуття ним права на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262. Однак, зазначене не відповідає ані нормам чинного законодавства у цій сферіб ані сталій та релевантній судовій практиці. тЯк зазначено у позовній заявіб на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9475/15-18-СГ від 19.07.2018 року ОСОБА_2 отримав у власність спірну земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0378. Водночас, вказаний вище громадянин, до прийняття наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9475/15-18-СГ від 19.07.2018 року про надання земельної ділянки у власність, вже отримував у власність земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером :03:000:0262 для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-8069/15-18-сг від 21.06.2018 року. Отже, при здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема, здійснюючи розгляд клопотання ОСОБА_2 про передачу спірної земельної ділянки у власність, посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, перевіривши його та встановивши вже реалізоване право відповідача на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідно до вимог ч.6 ст.186-1 ЗК України мали не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити ОСОБА_2 у передачі спірної земельної ділянки у власність. Верховним Судом в постанові від 24.01.2020 року у справі №910/10987/18 зазначено, що згідно зі ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 року у справі №916/675/15. Касаційний цивільний суд Верховного Суду в постанові від 15.04.2020 року у справі №373/1810/16-ц зазначив, що вказуючи на державний акт як на правову підставу набуття особою права власності на спірну земельну ділянку, апеляційний суд не звернув уваги на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку лише посвідчує право власності на землю, однак не є підставою для виникнення такого права у розумінні положення статті 116 ЗК України. Враховуючи викладене, а також те, що спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9475/15-18-СГ від 19.07.2018 року видано після того, як ОСОБА_2 набув право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262 на підставі наказу № 2-8069/15-18-сг від 21.06.2018 року, незалежно від того, коли зареєстроване право приватної власності, ОСОБА_2 вперше набув право власності на земельну ділянку шляхом відведення її безоплатно для ведення особистого селянського господарства саме на підставі наказу Головного управління № 2-8069/15-18-сг від 21.06.2018 року. А тому, набуття у власність ОСОБА_2 безоплатно спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0378 на підставі наказу № 2-9475/15-18-СГ від 19.07.2018 року, є повторним, а тому незаконним, оскільки ч.4 ст.116 Земельного кодексу України вказує на недопустимість подвійного надання громадянам земель одного й того ж виду використання. Вважає, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі (а.с.119-122).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 26.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті з викликом учасників справи.

В судове засідання сторони та треті особи за їх належним викликом не з`явилися.

При цьому, сторона позивача в особі прокурора Жмеринської окружної прокуратури Лук`янчука Д.О. та представника Жмеринської міської ради Козакова Г.Г. подали попередньо до суду письмові заяви про розгляд даної справи без їх участі, у яких підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 та представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чугаєнко К.Є. також подали попередньо до суду письмові заяви про розгляд даної справи без їх участі на підставі позицій, викладених у відзиві та поясненнях на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_2 причин своєї неявки до суду не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву чи інших клопотань суду не представив.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.06.2018 року №2-8069/15-18-СГ затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_2 та надано у власність останньому земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :03:000:0262, із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Вапнярської ОТГ с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення 01.03) (а.с.38).

Згідно копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.07.2018 року №2-9475/15-18-СГ затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власнісь громадянам для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :02:002:0378, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення 01.03) (а.с.39).

За даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.02.2024 року за №367198366 установлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.07.2018 року №2-9475/15-18-СГ державним реєстратором виконкому Вінницької міської ради зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0378 за ОСОБА_2 (а.с.28-30).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.02.2024 року за №367197567 установлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.06.2018 року №2-8069/15-18-СГ 21.09.2018 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0262 за ОСОБА_2 (а.с.31-33).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу №1020, посвідченого 19.10.2018 року приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О. (а.с.18-19), що ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_1 земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,00 га, кадастровий номер :02:002:0378, що розташована на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб або держави чи суспільних інтересах.

Позов прокурора до суду спрямований на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, тобто оспорюються порушені права держави.

Так, згідно повідомлення Жмеринської міської ради від 05.03.2024 року №01-2024/639 заходи щодо витребування серед решти спірної земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0378, даним уповноваженим органом місцевого самоврядування не здійснювались за посиланням на обмежене фінансування на судові витрати (а.с.23), обставини чого свідчать про наявність підстав для представництва органами прокуратури інтересів держави в суді, передбачених ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", достатньо узгоджуючись з відповідним правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року в справі №904/3953/17.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року в справі №6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п.54).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, згідно ч.1 ст.9 Конституції України, ст.10 ЦК України кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Відповідно до ч.1 ст.14 Конституції України, ч.1 ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно із ч.1 ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно положень ст.4,5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування; держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Згідно ч.1 ст.83, ч.1 ст.84, ст.122 ЗК України земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 121 ЗК України визначені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

З урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додаткові земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року в справі №525/1225/15-ц, а також у постановах Верховного суду від 20.05.2020 року в справі 3706/1685/16-ц та від 27.10.2020 року в справі №381/375/19.

При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (ч.2 ст.19 Конституції України).

На Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області покладено серед іншого функцію державного нагляду (контролю), моніторингу та охорони земель відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Суд визнає безпідставними заперечення представника Головного управління про те, що даний орган державної влади не наділений функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. Реалізація повноважень Головного управлінняу має здійснюватися з неухильним дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Отже, у даному випадку, ще на стадії погодження розробленого проекту землеустрою, яке здійснювалось Головним управлінням, останнє повинно було перевірити розроблений проект на відповідність вимогам законів, у тому числі положенням ч.4 ст.116, п."б" ч.1 ст.121 ЗК України, та лише в разі встановлення такої відповідності його погоджувати.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка володіє цим майном, (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем.

Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (ч.1 ст.388 ЦК України).

Отже, спірні правовідносини, пов`язані з вибуттям земельної ділянки з державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес.

За обсягом даного цивільного спору, суспільний інтерес полягає у поверненні в розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави із забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей усіх громадян використати власне право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки вдруге за тим самим видом її цільового призначення, який свідомо порушуючи закон шляхом обману органу державної влади, набув право власності на неї та у подальшому відчужив її на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до правових висновків, які викладені у постанові Великої палати Верховного суду від 12.02.2020 року в справі №П/811/1640/17, метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі №653/1096/16-ц).

Тому у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові.

На відповідні норми законодавства послався прокурор у своєму позові.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на час отримання на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.07.2018 року №2-9475/15-18-СГ спірної земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :02:002:0378, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, вже використав своє аналогічне право, набувши на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.06.2018 року №2-8069/15-18-сг у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Вапнярської ОТГ с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області площею 2 га, кадастровий номер :03:000:0262.

Тому наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.07.2018 року №2-9475/15-18-СГ є незаконним, а відтак спірна земельна ділянка сільськогосподарсьвого призначення для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер :02:002:0378, що розташована на території Жмеринської міської територіальної громади (колишня територія Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області), підлягає витребуванню у власність держави в особі Жмеринської міської ради у ОСОБА_1 , яка на її користь на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2018 року, тобто відплатного правочину, була відчужена ОСОБА_2 .

При цьому суд визнає необгрунтованими заперечення позовних вимог за змістом відзиву відповідача та пояснень третьої особи стосовно того, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку передувала державній реєстрації його права власності на іншу земельну ділянку сільськогосподарського призначення, оскільки це не становить визначального значення для даного цивільного спору, позаяк сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, тоді як правовою підставою, згідно якої ОСОБА_2 набував таке право, є вказані накази Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, останнім з яких у їх хронолічній послідовності є саме наказ від 19.07.2018 року №2-9475/15-18-СГ щодо спірної земельної ділянки.

З урахуванням ухвалення рішення суду в інтересах позивача, пропоційно задоволеним позовним вимогам документально підтверджені судові витрати позивача із сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн (а.с.17) підлягають стягненню на користь Вінницької обласної прокуратури з відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.13, 14, 41 Конституції України, ст.181, 319, 321 ЦК України, ст.22, 80, 81, 116, 121, 123 ЗК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"; ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 56, 76, 82, 89, 137, 141, 142, 259, 263, 264, 354-356 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Витребувати у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Жмеринської міської ради Вінницької області (м.Жмеринка Вінницької області, вул. Центральна, 4, ) земельну ділянку, площею 2,00 га, кадастровий номер :02:002:0378, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Жмеринської міської територіальної громади (колишня територія Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (м.Вінниця, вул. Монастирська, 33, , банк отримувач ДКСУ м.Київ, МФО 820172, рахунок UA0003988) судові витрати із сплати судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницько області.

Повне судове рішення складено 06.01.2025 року.

Суддя Вернік В.М.