Справа № 521/8723/24
УХВАЛА

щодо забезпечення позову

17.09.2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Роїк Д.Я.

секретаря судового засідання Куліш П.О.

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного сумісного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна набутого за особисті кошти,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного сумісного майна у якому просила стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля - Тип: ТЗ ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, марка: MITSUBISHI, Модель: MIRAGE, Рік випуску: 2016, Об`єм (потужність) двигуна, см3: 1193 Колір: ЧЕРВОНИЙ, VIN код ТЗ: НОМЕР_3 , яка буде визначена за результатом проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що у шлюбі з ОСОБА_2 , нами було придбано транспортний засіб - Тип: ТЗ ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, марка: MITSUBISHI, Модель: MIRAGE, Рік випуску: 2016, Об`єм (потужність) двигуна, см3: 1193 Колір: ЧЕРВОНИЙ, VIN код ТЗ: НОМЕР_3 . Автомобіль MITSUBISHI MIRAGE був ввезений на територію України, розмитнений та зареєстрований ТСЦ 5152, 08.12.2021 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (оригінал Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 досі знаходиться в мене, копія Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 додається до позовної заяви). 14.03.2024 року ОСОБА_2 було укладено договір-купівлі продажу транспортного засобу - Тип: ТЗ ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, марка: MITSUBISHI, Модель: MIRAGE, Рік випуску: 2016, Об`єм (потужність) двигуна, см3: 1193 Колір: ЧЕРВОНИЙ, VIN код ТЗ: НОМЕР_3 та перереєстровано через електронні сервіси та зовнішні ресурси (через Дію) на нового власника . Про відчуження автомобіля позивачка дізналася зі слів відповідача17 березня 2024 року. Також, зі слів Відповідача, ціна договору купівлі-продажу вищезазначеного авто склала 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.)

Ухвалою суду від 13.06.2024 року відкрито провадження у справі.

До суду позивачка подала заяву про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовує тим, що, предметом позову є стягнення з Відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля - Типу: ТЗ ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, Марки: MITSUBISHI, Моделі: MIRAGE, Року випуску: 2016, Об`ємом (потужністю) двигуна, см3: 1193, Кольору: ЧЕРВОНИЙ, VIN коду ТЗ: НОМЕР_3 , у зв`язку з відчуженням спільного сумісного майна без згоди другого з подружжя, всупереч нормам чинного законодавства України та з метою уникнення в подальшому поділу спільно набутого за час шлюбу майна. Варто звернути увагу, що відчуження вищевказаного автомобіля відбулося за 4 (чотири) календарні дні до подання Відповідачем позову про розірвання шлюбу (підтверджується штампом канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси на копії позовної заяви за вх. №14732/24-Вх від 18.03.2024 року), що вочевидь свідчить про свідоме рішення Відповідача позбавити мене, як співвласниці, будь-яких прав на даний автомобіль нечесним шляхом. Таким чином, виконання судового рішення в цій справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме Боржник необхідну суму грошових коштів. напередодні попереднього судового засідання по справі №521/8723/24, під час телефонної розмови з Відповідачем, ОСОБА_2 повідомив мені про свій намір «переоформити» найближчим часом квартиру, яка перебуває у його приватній власності, на свого батька, а також про намір назавжди покинути територію України. Відповідач також зауважив, що після його звільнення з роботи та вдалого виїзду закордон, а також після «переоформлення» квартири, я не отримаю жодних коштів в якості компенсації відчуженого автомобіля, що є предметом розгляду даної справи. Дана обставина власне і змусила мене звернутися до суду з клопотанням про застосування заходу забезпечення позову. Також, варто відмітити той факт, що автомобіль, з приводу якого виник між нами спір також відчужено на користь батька ОСОБА_2 .

З урахуванням викладених обставин між сторонами дійсно існує спір і невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. У даному випадку, забезпечення позову шляхом накладання судом заборони відчужувати ОСОБА_2 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 32,9 кв. м., що належить йому на праві приватної власності, частка права власності - 1/1, на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_5 від 09.08.2010 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31723259, до моменту набрання законної сили рішення по справі № 521/8723/24, жодним чином не позбавляє власника права володіння майном, адже такий захід забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, які будуть заявлені та не спричинить збитків для ОСОБА_2 , бо даним заходом забезпечення позову ОСОБА_3 не обмежується у самостійному користуванні майном, він носить тимчасовий характер, відповідає обсягу заявлених прав. Оскільки позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту із забороною відчуження нерухомого майна, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту, ймовірність можливих збитків, які спричинені забезпеченням позову, якщо судом буде відмовлено у задоволенні позову відсутня. З таких підстав немає необхідності до застосування судом зустрічного забезпечення.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

П. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Під забезпеченням позову слід розуміти обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволенню вимог позивача (заявника), вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Так, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Верховного суду від 12 січня 2022 року у справі №568/525/21).

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічний правовий висновок Верховного суду викладений у постанові від 16.08.2022 у справі № 640/35685/21.

Також, згідно з правовою позицією Верховного суду, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справі №752/6255/18 та постанові Верховного суду України від 13.01.2020 року у справі №922/2163/17, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів заяви, предметом позову, який просить забезпечити заявник, є стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля.

Враховуючи ціну позову 177325,28 грн заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить, ОСОБА_2 , та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №388851178 від 30.07.2024.

Однак, заявником не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, що зазначено у заяві, а саме накладення арешту на нерухоме майно відповідача, не надано до суду доказів наявності обставин, з якими пов`язується застосування певних заходів забезпечення позову, не зазначено обставин, які підтверджують те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а надана до суду інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №388851178 від 30.07.2024 не є достатнім доказом для забезпечення позову.

Також, не зазначено чи заходи забезпечення позову будуть співмірними із заявленими позовними вимогами, враховуючи ціну позову 177325,28 грн, не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, також матеріали заяви не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування (доказів) не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналізуючи обґрунтованість заяви про забезпечення позову з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного сумісного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна набутого за особисті кошти, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Я. Роїк