Справа № 128/4884/23
Провадження № 22-ц/801/2144/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 рокуСправа № 128/4884/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Міхасішина І.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Борисюк І. Е. в залі суду в місті Вінниця, дата складення повного тексту рішення 19.08.2024,

в цивільній справі № 128/4884/23 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми 3% річних,

встановив:

Короткий зміст вимог

В листопаді 2023 року АТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з вказаним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просив солідарно стягнути з відповідачів на користь АТ «УкрСиббанк» за період з 13.11.2020 по 23.02.2022 3 % річних в сумі 999, 15 доларів США.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 22.02.2008, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 57750,00 доларів США, а відповідач зобов`язалася щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмір та строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до умов договору позики сторонами визначено валюту договору долари США.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2019 по справі № 2-1433/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 476 166, 01 гривень та судові витрати. Виконання рішення тривало деякий час і було виконано повністю у гривнях у грудні 2020 року. Так, на виконання рішення надійшли кошти у гривнях, які за курсом НБУ на дату зарахування були конвертовані банком у долари США та направлені на погашення за період з 23.07.2009 по 13.11.2020 всього в сумі 470 855,09 грн. Тому станом на 13.11.2023 за кредитним договором залишається не погашеною сума по кредиту доларів США.

Позивач вказує, що кредит був виданий у доларах США та повернути кредит та сплатити проценти належить саме у доларах США за умовами кредитного договору та відповідно до ст.ст. 1046,1049 ЦК України. Факт отримання відповідачем ОСОБА_4 кредиту саме у доларах США встановлено рішенням суду від 17.09.2019 у справі № 2-1433/09 та не потребує доказуванню.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачів солідарно 3% річних у сумі 995,15 доларів США за період прострочення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що грошове зобов`язання за судовим рішенням, відповідальність за прострочення якого є предметом спору у даній справі, визначено в національній валюті гривні. Відповідно й нарахування 3 % річних за прострочення такого зобов`язання повинно відбуватись лише в гривні. Водночас, позивач здійснив розрахунок 3 % річних і пред`явив вимоги про їх стягнення із відповідачів в іноземній валюті. Позивач не має права змінювати валюту грошового зобов`язання, встановлену судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Тому в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом солідарного стягнення з відповідачів на його користь за прострочення грошового зобов`язання за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2009 по справі № 2-1433/09 3 % річних в сумі 999, 15 доларів США, оскільки такі вимоги є необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Скаржник вважає, що вказане судове рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених судом першої інстанції обставинам справи, неправильному застосуванні судом норм матеріального та порушенні норм процесуального права.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Матківська М. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23.09.2024 вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для подання доказів надсилання листом з описом вкладення всім учасникам справи копій поданих до суду документів та витребувано з міського суду матеріали цивільної справи.

24.09.2024 на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали зазначеної цивільної справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року, після усунення недоліків апеляційної скарги відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що місцевий суд відмовляючи в задоволені позову не звернув уваги, що погашення боргу за рішенням здійснювалося у гривні з переводом у валюту договору долари США за курсом НБУ на день здійснення погашення. Станом на 13.11.2023 за кредитним договором залишається не погашена сума по кредиту. Оскільки кредит був виданий в доларах США, тому повернути кредит та сплатити проценти належить саме у доларах США за умовами кредитного договору відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України.

Місцевий суд під час розгляду справи не досліджував наданий банком розрахунок заборгованості у сукупності з умовами кредитного договору та не спростував правильність виконаного розрахунку.

Крім того, відповідачем не вчинено жодної процесуальної дії щодо надання заперечень стосовно наданих позивачем доказів.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач до ОСОБА_1 просить скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки вважає вимоги скарги безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 22.02.2008 між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 57750,00 доларів США, а відповідач зобов`язалася щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у розмір та строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до умов договору позики сторонами визначено валюту договору долари США.

19.10.2009 заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області солідарно стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.02.2008 в сумі 476 166, 01 гривень, а також судові витрати: 1 700, 00 гривень судового збору і 30, 00 гривень витрат за ІТЗ розгляду цивільної справи.

З виписки, наданої позивачем на виконання вимог ухвали суду від 14.05.2024, ОСОБА_1 на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2009 по справі № 2-1433/09 слідує, що сплачено:-09.09.2020 176 664, 55 гривень;-07.10.2020 98 115, 94 гривень;-11.11.2020 98 115, 94 гривень;-21.12.2020 1 572, 73 гривень;-10.12.2020 98 115, 94 гривень;-13.11.2023 5 310, 91 гривень, що разом становить суму в розмірі 477 896, 01 гривень (476 166, 01 гривень заборгованість за кредитним договором + 1 730, 00 гривень судові витрати).

З довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 13.11.2013 вбачається, що залишок заборгованості становить 44 922,50 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень частини першої статті 369ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає у повній мірі зазначеним вимогам.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України три проценти річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Враховуючи наведене, три проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено, що 19.10.2009 заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області солідарно стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.02.2008 в сумі 476 166, 01 гривень, а також судові витрати: 1 700, 00 гривень судового збору і 30, 00 гривень витрат за ІТЗ розгляду цивільної справи.

Вказане судове рішення набуло законної сили. Відомості про виконання відповідачами своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В рішенні встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого сторонами визначено валюту договору долари США, відповідачами вказаний факт не заперечується та не потребує доказуванню.

Оскільки грошове зобов`язання за судовим рішенням визначено в національній валюті гривні, тому виконання вказаного судового рішення відбувалось боржником в гривні.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що прийняття судового рішення про стягнення боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов`язання як такого, що визначене в іноземній валюті.

Вказаний висновок у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/14672/16-ц.

Так як укладено кредитний договір в іноземній валюті, тому повернення кредиту та сплатити проценти належить саме у доларах США за умовами кредитного договору та відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України.

Спеціального порядку визначення суми, яка підлягає сплаті у гривнях, сторони в укладеному ними договорі не погодили.

Апеляційним судом встановлено, що рішення суду відповідачі не виконали, а тому у позивача наявне право на стягнення відповідно до статті 625 ЦК України трьох процентів річних унаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання рішення надійшли кошти у гривнях, які за курсом НБУ на дату зарахування були конвертовані банком у долари США та направлені на погашення за період з 23.07.2009 по 13.11.2020 всього в сумі 470 855,09 грн.

Погашення боргу за рішенням здійснювалося у гривні з переводом у валюту договору долари США за курсом НБУ на день здійснення погашення.

Станом на 13.11.2023 за кредитним договором залишається непогашена сума по кредиту у розмірі 44 922,50 доларів США.

Так, позивачем здійснено розрахунок нарахування 3 % річних за формулою (сума боргу за кредитом сплачена на відповідну дату суму) х 3 % річних:365 днів х кількість днів прострочення виконання за період з 13.11.2020 по 23.02.2022.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за прострочення погашення сум заборгованості по кредиту необхідно стягнути з відповідачів солідарно 999,15 доларів США.

В свою чергу, відповідачами не спростовано вимоги позивача щодо порушення умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Також, відповідачі заперечуючи проти визначеного позивачем розміру заборгованості, свого розрахунку заборгованості та доказів на його підтвердження не надали.

Передбачений частиною 2 статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту визнання судовим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2009 факту існування цього грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже висновувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розуміння суті обов`язку боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14).

Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення (Велика Палата Верховного Суду у справі № 500/5194/16 від 11 вересня 2024 року (провадження № 14-81цс24).

Враховуючи те, що зобов`язання між сторонами встановлено заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2009, а відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не спростовано, колегія суддів вважає, що наявні підстави про застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 625 ЦК України, нарахування 3 % річних на суму боргу у розмірі 999,15 доларів США про що просить позивач.

При цьому є безпідставними є доводи у відзиві на апеляційну скаргу про те, що на період встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 не застосовується відповідальність в порядку ст. 625 ЦК України, оскільки згідно чинного законодавства за цей період не нараховувались лише штрафи, неустойка і пеня за прострочення платежів по кредитах (Закон від 16 червня 2020 року № 691-IX).

З урахуванням наведеного, колегія приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» 3 проценти річних у розмірі 999,15 доларів США за період прострочення з 13.11.2020 по 23.02.2022.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що нарахування відсотків за договором кредиту в іноземній валюті у розмірі облікової ставки Національного банку України є неправомірним та безпідставним.

Тому, з урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що оскільки суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення без додержання норм процесуального права, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення що, відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, тому слід стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви по 1342,00 гривень з кожного відповідача та за подання апеляційної скарги по 2013,00 гривень з кожного відповідача.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» 3 % річних в сумі 999, 15 доларів США (дев`ятсот дев`яносто дев`ять доларів США 15 центів) за період з 13.11.2020 по 23.02.2022.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір за подання позовної заяви по 1342,00 гривень з кожного та за подання апеляційної скарги по 2013,00 гривень з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. В. Міхасішин