С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/2109/24
В справі 760/7303/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

16 липня 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування.

ІІ. Описова частина

15 травня 2023 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 75 946,35 грн, моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн та судових витрат у розмірі 1 073,60 грн.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що 27 липня 2021 року в м. Києві на перехресті вул. Максима Кривоноса - просп. Валерія Лобановського сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Skoda Fabia (д.н.з. НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля Toyota Auris (д.н.з. НОМЕР_2 ), яким керувала ОСОБА_3 .

Позивачка зазначає, що внаслідок ДТП її автомобіль Toyota Auris, який належить їй на праві власності, отримав механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року у справі № 760/23913/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 9827207 від 09 лютого 2021 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 130 000,00 грн та франшизою 2 000,00 грн.

Позивачка через представника ОСОБА_4 20 вересня 2021 року звернулася до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування. 12 січня 2022 року Відповідач виплатив Позивачці страхове відшкодування в розмірі 52 053,65 грн.

Позивачка стверджує, що сума відшкодування є недостатньою, оскільки витрати на ремонт автомобіля, відповідно до акту виконаних робіт № 73 від 10 жовтня 2022 року, складеного ФОП ОСОБА_5 , становили 213282,00 грн. Вона просила Відповідача переглянути розмір відшкодування, але листом від 30 грудня 2022 року ПрАТ «СГ «ТАС» відмовило у перегляді. Позивачка вважає, що має право на додаткове відшкодування в розмірі 75 946,35 грн (130 000,00 грн - 2 000,00 грн - 52 053,65 грн) та на компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн через незручності, пов`язані з неможливістю використання автомобіля.

26 травня 2023 року ПрАТ «СГ «ТАС» подало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що Позивачка у заяві від 20 вересня 2021 року погодилася з розміром страхового відшкодування в сумі 52 053,65 грн, що підтверджує досягнення згоди між сторонами відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Виплата була здійснена 12 січня 2022 року, і Відповідач вважає, що виконав свої зобов`язання. Щодо акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_5 , Відповідач стверджує, що він не є належним доказом розміру шкоди, оскільки оцінка збитків має здійснюватися аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Щодо моральної шкоди Відповідач зазначає, що Позивачка не отримала тілесних ушкоджень, а відтак вимоги суперечать ст. 26-1 Закону № 1961-IV.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

27 липня 2021 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Skoda Fabia (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_2 та Toyota Auris (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року (справа № 760/23913/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, що підтверджує його вину у спричиненні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом № АР 9827207 від 09 лютого 2021 року. Згідно з умовами полісу, страхова сума за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, становить 130 000,00 грн, а франшиза - 2000,00 грн.

12 серпня 2021 року Відповідач провів огляд пошкодженого автомобіля Toyota Auris та склав акт огляду, який встановив перелік пошкоджень. 20 вересня 2021 року Позивачка подала заяву про страхове відшкодування, в якій погодилася з розміром відшкодування в сумі 52053,65 грн.

12 січня 2022 року Відповідач виплатив цю суму на вказаний позивачкою рахунок, що підтверджується платіжною інструкцією № 241943 від 12 січня 2022 року.

Відносини сторін регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV та умовами страхового полісу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону № 1961-IV, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого відповідно до законодавства.

Пункт 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV передбачає, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки чи експертизи.

Заява позивачки від 20 вересня 2021 року, в якій вона погодилася з розміром відшкодування в сумі 52053,65 грн, є одностороннім правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, спрямованим на набуття цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин вважається правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або судом. Відтак, страховик правомірно виконав свої зобов`язання, виплативши погоджену суму.

Щодо вимоги позивачки про стягнення додаткового страхового відшкодування на підставі акту виконаних робіт № 73 від 10 жовтня 2022 року, складеного ФОП ОСОБА_5 , суд зазначає, що цей документ не є належним доказом розміру шкоди відповідно до вимог законодавства. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, розмір шкоди визначається на підставі аварійного сертифіката, звіту чи висновку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом. Пункт 8.5.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, передбачає, що рішення про заміну складових частин транспортного засобу приймається у разі неможливості їх відновлення або економічної недоцільності ремонту. Позивачка не надала звіту про оцінку, який би підтверджував розмір збитків у сумі 213282,00 грн, а акт виконаних робіт ФОП ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки не є звітом, виконаним уповноваженим оцінювачем.

Судова практика підтверджує, що згода потерпілого на певний розмір страхового відшкодування виключає можливість вимагати додаткових виплат, якщо не доведено недійсність такої згоди. У постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 205/2450/16-ц зазначено, що погодження потерпілим розміру страхового відшкодування у заяві є підставою для виконання страховиком зобов`язань у межах цієї суми. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 6 червня 2018 року (справа № 357/3729/17) та від 27 березня 2019 року (справа № 295/12342/16-ц), де підкреслюється, що заява потерпілого про погодження суми відшкодування є правочином, який виключає подальші вимоги за відсутності доказів його недійсності.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає, що відповідно до ст. 26-1 Закону № 1961-IV моральна шкода відшкодовується страховиком лише у випадках ушкодження здоров`я потерпілого, передбачених підпунктами «г» і «ґ» п. 41.1 та підпунктом «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону. Позивачка не надала доказів завдання їй тілесних ушкоджень чи звернення до медичних закладів у зв`язку з ДТП. Твердження про незручності, пов`язані з неможливістю використання автомобіля та витратами на громадський транспорт, не підпадають під визначення моральної шкоди, яка підлягає стягненню згідно із Законом № 1961-IV. Відтак вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що Позивачка добровільно погодилася на виплату страхового відшкодування в розмірі 52053,65 грн, а Відповідач виконав свої зобов`язання, здійснивши цю виплату. Крім того, додаткові вимоги Позивачки не підтверджені належними доказами, а вимога про стягнення моральної шкоди суперечить нормам Закону № 1961-IV. Таким чином, підстав для задоволення позову немає.

Щодо судового збору, Позивачка просила стягнути з відповідача суму в розмірі 1073,60 грн. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати покладаються на позивачку відповідно до ст. 141 ЦПК України.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2.Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», адреса: м. Київ, пр. Перемоги, 65; .

Суддя: