Справа № 361/3511/23
Провадження № 2/361/838/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року представник Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Київоблгаз? звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по оплаті вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 503953 грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 7559 грн. 30 коп.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 23.04.2021 року представниками позивача під час виконання робіт з перевірки відключених об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено порушення п. 1 п.1 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ у вигляді наявного несанкціонованого газопроводу. У акті також зазначається, що газопровід був прокладений прихованим шляхом.

Згідно з абзацом 73 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ прихованими заходами є несанкціоновані заходи, здійснені споживачем, внаслідок яких здійснюється необліковане використання природного газу для виявлення яких мають бути проведені, в тому числі, земельні роботи. На фотознімках, зроблених на місці об`єкту відповідача, видно, що саме виконання земельних робіт дали представникам позивача можливість виявити несанкціонований газопровід, а тому несанкціонований газопровід слід вважати таким, що проведений шляхом прихованих заходів.

Відповідно до п. 1 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення (п. 2 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ).

Згідно з п. 5 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ до акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення.

Факт фіксації виявленого порушення підтверджується Актом про порушення № 1439 від 23.04.2021 року.

Того ж дня було усунуто порушення шляхом відрізання та заварювання газопроводу в землі, про що було складено Акт про усунення порушення та Акт про відключення об`єкту (газових приладів).

Згідно з пунктом 2 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ акт про порушення складається з присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.

Акт про порушення був підписаний без зауважень та заперечень представником органу місцевого самоврядування, депутатом Зазимської сільської ради, - Делайчуком Олегом Володимировичем.

Кодексом ГРМ дії відповідача кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Пунктом 4 глави І Розділу І Кодексу ГРМ під несанкціонованим газопроводом розуміється самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачаиня, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу)',

Відповідно до п. 8 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

Згідно з п. 10 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ споживач (несанкціонований споживам) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.

25.05.2021 року відбулось засідання комісії з розгляду Акту про порушення № 1439 від 13.04.2021. Комісія вирішила задовольнити Акт про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, у зв`язку з підтвердженням факту наявності несанкціонованого газопроводу та розрахувати спожитий газ за два роки, що передували акту про порушення - з 23.04.2019 до 23.04.2021 (Протокол № 3604/4).

Розрахунок вартості необлікованого обсягу природного газу було здійснено у відповідності до пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ, яким визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу, проведеного шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм не облікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Цього ж дня комісією AT ?Київоблгаз? складено Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в період з 23.04.2019 до 23.04.2021.

Таким чином, з приводу наявності несанкціонованого газопроводу у період з 23.04.2019 до 23.04.2021 споживачу нараховано суму в розмірі 503 953 грн. 12 коп.

Згідно з п. 12 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРМ вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акту про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

У зв`язку з неявкою відповідача на засідання комісії попри його запрошення, рахунок на оплату збитків був надісланий йому засобами поштового зв`язку, що підтверджується листом-претензією з доказами його надіслання.

Враховуючи те, що необлікований (донарахований) об`єм та обсяг природного газу відповідачем не сплачено, представник позивача був змушений звернутися до суду.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 03 травня 2023 року вказана справа передана судді Сердинському В.С.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи № 722 від 12 жовтня 2023 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Радзівіл А.Г.

13 жовтня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 05 лютого 2024 року.

31 січня 2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Посилався на те, що відповідач не був і наразі не є власником об`єкту щодо якого представники позивача склали акт про порушення та інші акти, протоколи, ніколи не здійснював і не здійснює несанкціонований відбір природного газу.

Зазначив, що 06.02.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 168 за яким пропонувалося звернути стягнення на предмет іпотеки, що належало ОСОБА_1 , а саме: жилий будинок з надвірними будівлями, площею 401,1 кв.м. та земельну ділянку площею 0,2000 га., кадастровий номер: :01:031:0016, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

27.09.2016 р. Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 52353084 на підставі виконавчого напису від 06.02.2014 р. зареєстрованого в реєстрі за №168.

11.02.2021 р. вказане майно було передано на реалізацію, що підтверджується інформацією на офіційному веб-сайті Державного підприємства ?СЕТАМ? (https://setam.net.ua/auction/466321).

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 15.03.2021 р. № 529586 Державного підприємства "Сетам", 15.03.2021 р. проведено електронні торги за лотом №466379 з реалізації майна житлового будинку загальною площею 401,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер :01:031:0016, площею 0,2000 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту протоколу про проведені електронні торги від 15.03.2021 р. № 529586 Державного підприємства "Сетам" вбачається, шо перші електронні торги за лотом №466379, не відбулись у зв`язку з відсутністю учасників торгів.

09.04.2021 р. державним виконавцем винесено акт про реалізацію предмета іпотеки.

Таким чином, на підставі протоколу про проведені електронні торги від 15.03.2021 р. №529586, акту від 09.04.2021 р. про реалізацію предмета іпотеки, ТОВ ?Фінансова компанія ?Довіра та Гарантія? здійснило залишення за собою предмета іпотеки вищезазначеного будинка та земельної ділянки.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Отже, незважаючи на те, що протягом тривалого часу ТОВ ?Фінансова компанія ?Довіра та Гарантія? не здійснювало дій щодо реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно, формально таке право перебувало і наразі перебуває у вказаного товариства.

02.06.2023 р. на підставі акту від 09.04.2021 р. про реалізацію предмета іпотеки, ТОВ ?Фінансова компанія ?Довіра та Гарантія? звернулось до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Лисогора О.А. та отримало свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер: 1234, а також зареєструвало право власності на вищезазначене нерухоме майно.

Крім того, ОСОБА_1 з 23.12.2018 р. взагалі виїхав з України і з того часу не повертався.

07 лютого 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача просить задовольнити позов.

Посилається на ті самі обставини, які зазначені в позовній заяві.

13 лютого 2024 року представник відповідача подав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті обставини, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими, не з`явились.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 06.02.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 168 за яким пропонувалося звернути стягнення на предмет іпотеки, що належало ОСОБА_1 , а саме: жилий будинок з надвірними будівлями, площею 401,1 кв.м. та земельну ділянку площею 0,2000 га., кадастровий номер: :01:031:0016, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

27.09.2016 р. Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №52353084 на підставі виконавчого напису від 06.02.2014 р. зареєстрованого в реєстрі за №168 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

11.02.2021 р. вказане майно позивача було передано на реалізацію, що підтверджується інформацією на офіційному веб-сайті Державного підприємства ?СЕТАМ? (https://setam.net.ua/auction/466321).

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 15.03.2021 р. №529586 Державного підприємства "Сетам", 15.03.2021 р. проведено електронні торги за лотом №466379 з реалізації майна житлового будинку загальною площею 401,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер :01:031:0016, площею 0,2000 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту протоколу про проведені електронні торги від 15.03.2021 р. № 529586 Державного підприємства "Сетам" вбачається, що перші електронні торги за лотом №466379, не відбулись у зв`язку з відсутністю учасників торгів.

09.04.2021 р. державним виконавцем винесено акт про реалізацію предмета іпотеки.

Таким чином, на підставі протоколу про проведені електронні торги від 15.03.2021 р. №529586, акту від 09.04.2021 р. про реалізацію предмета іпотеки, ТОВ ?Фінансова компанія ?Довіра та Гарантія? здійснило залишення за собою предмета іпотеки вищезазначеного будинка та земельної ділянки.

02.06.2023 р. на підставі акту від 09.04.2021 р. про реалізацію предмета іпотеки, ТОВ ?Фінансова компанія ?Довіра та Гарантія? звернулось до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Лисогора О.А. та отримало свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер: 1234, а також зареєструвало право власності на вищезазначене нерухоме майно, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №363859793 від 30.01.2024 року.

Як вбачається із копії закордонного паспорту ОСОБА_1 з 17 вересня 2018 р. виїхав з території України.

23.04.2021 року представниками позивача під час виконання робіт з перевірки відключених об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено порушення п. 1 п.1 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ у вигляді наявного несанкціонованого газопроводу. У акті також зазначається, що газопровід був прокладений прихованим шляхом. Згідно з абзацом 73 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ прихованими заходами є несанкціоновані заходи, здійснені споживачем, внаслідок яких здійснюється необліковане використання природного газу для виявлення яких мають бути проведені, в тому числі, земельні роботи.

Факт фіксації виявленого порушення підтверджується Актом про порушення №1439 від 23.04.2021 року.

Також 23.04.2021 року складений Акт про відключення об`єкту (газових приладів).

Акт про порушення був підписаний представником органу місцевого самоврядування, депутатом Зазимської сільської ради, - Делайчуком Олегом Володимировичем .

25.05.2021 року відбулось засідання комісії з розгляду Акту про порушення № 1439 від 13.04.2021. Комісія вирішила задовольнити Акт про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, у зв`язку з підтвердженням факту наявності несанкціонованого газопроводу та розрахувати спожитий газ за два роки, що передували акту про порушення - з 23.04.2019 до 23.04.2021 року (Протокол № 3604/4).

Розрахунок вартості необлікованого обсягу природного газу було здійснено у відповідності до пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ, яким визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу, проведеного шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм не облікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

25 травня 2021 року комісією AT ?Київоблгаз? складено Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в період з 23.04.2019 року до 23.04.2021 року.

Таким чином, з приводу наявності несанкціонованого газопроводу у період з 23.04.2019 до 23.04.2021 споживачу нараховано суму в розмірі 503953 грн. 12 коп.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).

Під час вирішення цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог установлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на норму права, що є значно конкретизованим, ніж закон. Більш того, керуючись положеннями ЦПК України, така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 48 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частинами першою, другою статті 61 Закону України Про виконавче провадження реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України Про виконавче провадження свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими виконавча служба укладає відповідний договір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) дійшла висновку про те, що, з огляду на правову природу процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

У правовій доктрині сформульовано точку зору, згідно з якою продавцем майна, яке реалізується з торгів у межах виконання рішення суду, є власник майна, оскільки саме його майно продається; держава не переносить на себе право власності на це майно і діє в зазначеному випадку від імені власника-боржника.

Таким чином, з аналізу змісту статей 203, 215, 650, 655 і 656 ЦК України, положень Порядку реалізації арештованого майна вбачається, що: реалізація майна на прилюдних торгах полягає у продажі майна, за яким продавцем відчужуваного майна є боржник, переможець прилюдних торгів виступає покупцем, а особами, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів; складання за результатами проведення прилюдних торгів акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Такий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 03 червня 2024 року у справі № 587/2230/21.

Водночас Закон України Про виконавче провадження допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися.

Згідно з пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, в редакції, чинній на час проведення електронних торгів (далі - Порядок), електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну.

Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України Про іпотеку.

У разі якщо електронний аукціон з реалізації предмета іпотеки оголошено таким, що не відбувся, акт про реалізацію предмета іпотеки (у разі придбання іпотекодержателем предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна) видається на підставі протоколу, сформованого за результатами електронного аукціону, що не відбувся.

Права та обов`язки іпотекодержателя у разі визнання електронного аукціону таким, що не відбувся, визначено у статті 49 Закону України Про іпотеку.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України Про іпотеку (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) протягом десяти днів з дня оголошення електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У такому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом, сформованим за результатами електронного аукціону, що не відбувся, та актом про проведення електронного аукціону. Такий акт є підставою для видачі нотаріусом іпотекодержателю свідоцтва про залишення за собою майна з електронного аукціону, що не відбувся.

З огляду на зазначене процедура передачі виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється протоколом про проведення електронного аукціону та складенням виконавцем акта про реалізацію предмета іпотеки, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України). Однак за своєю правовою природою така процедура не може бути ототожнена з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів державний виконавець також складає акт.

Підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу (укладення якого підтверджується протоколом електронних торгів) та дії сторін, спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця (затвердження акта про проведені електронні торги, видача або надсилання його покупцю, звернення покупця до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем).

Отже, у разі залишення стягувачем за собою нереалізованого майна оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна як окремого документа законодавством не передбачено. Натомість такий договір укладається шляхом звернення виконавця до стягувача з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна з одночасним припиненням права вимоги стягувача до боржника в межах вартості нереалізованого майна (оферта) та виявлення стягувачем волі залишити за собою це майно (акцепт). Виконання договору з боку покупця (стягувача) полягає у внесенні на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. Подальші дії покупця (стягувача) та виконавця спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця. З цією метою виконавець складає акт та видає або надсилає його покупцю, покупець отримує свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися (стаття 72 Закону України Про нотаріат), звертається до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, які застосовані судами у справі, яка переглядається.

Отже судом встановлено, що 09.04.2021 р. державним виконавцем винесено акт про реалізацію предмета іпотеки, а 21.04.2021 року представниками позивача під час виконання робіт з перевірки відключених об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено порушення п. 1 п.1 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ у вигляді наявного несанкціонованого газопроводу, що зафіксовано Актом про порушення № 1439 від 23.04.2021 року, а також складений Акт про відключення об`єкту (газових приладів).

Вданому разі під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження належними а допустими доказами, що саме відповідач ОСОБА_1 своїми дії вчинив несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких відбулось несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Отже, з огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Як передбачено ч. 1, 2, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено ч.4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Довженко В.І. укладений договір про надання правової допомоги №10/01/24-2.

У запереченнях представником відповідача наведено попередній (орієнтовний) розрахунок наданих послуг на підставі Договору № 10/01/24-2 від 10 січня 2024 року, укладеного між відповідачем та адвокатом, а саме витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 50000 грн., що складаються: консультація (1 год.) 1500,00 грн., відзив на позовну заяву (16 год.) 24000,00 грн., заперечення (4 год.) 6000,00 грн., додаткові пояснення (2 год.) 3000,00 грн., заява про розподіл судових витрат (40 хв.) 1000,00 грн., клопотання про приєднання доказів (2 год.) 3000,00 грн., заява про ухвалення додаткового рішення (3 год.) 4500,00 грн., гонорар успіху 7000,00 грн., витрати на відправку кореспонденції: 500 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, враховуючи надані докази, вищезазначені вимоги, співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 76-83, 141, 264, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз заборгованості по оплаті вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 503953 грн. 12 коп. та стягненні судового збору у розмірі 7559 грн. 30 коп. відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення із Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути із Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 8500 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.