Справа № 215/4433/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Квятковського Я.А.

секретар судового засідання Манько В.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

законного представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, третя особа - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Законний представник ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_4 з позовною заявою про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та припинення права власності відповідача на вказане майно.

В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , який тяжко хворів на онкологічне захворювання. ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_6 та перебувала з останнім в нормальних відносинах. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 приходили в гості до ОСОБА_6 , який проживав у власному будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 деякий час не розповідав позивачу про своє захворювання, але про захворювання розповів тестю ОСОБА_7 . Батьки ОСОБА_4 померли, із близьких родичів у нього були тільки відповідачка і донька. 05.11.2020 ОСОБА_6 будучи вже тяжко хворим і розуміючи, що самотужки він вже не може себе обслуговувати попросив товариша відвезти його до нотаріальної контори та уклав договір дарування свого будинку на користь відповідача розраховуючи взамін на відповідний догляд від відповідача. Вважає, що ОСОБА_6 подарував відповідачу будинок під впливом тяжкої хвороби, оскільки знаходився в безпорадному стані та розраховував на догляд від відповідача. Вважає, що за відсутності тяжкої хвороби правочин не було б вчинено.

Ухвалою суду від 02.08.2021 задоволено заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову і накладено заборону вчинення дій з розпорядження житловим будинком із господарчими спорудами по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 07.09.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання на 11.10.2021.

21.09.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки ОСОБА_3 , згідно якого позов не визнала. Вказала, що до смерті чоловіка спільно проживала з ним, стосунки були чудовими, сварок не було. З ОСОБА_2 чоловік стосунків не підтримував, але з дитиною спілкувався, надавав їй допомогу, брав участь у її вихованні. З ОСОБА_2 у неї були негативні відносини, чоловік її до будинку не запрошував. Доводи позивача про укладення договору дарування під впливом тяжких обставин, перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані вважає надуманими. Вказує, що перебувала з чоловіком під час обстежень, лікування, чоловік проходив неодноразово лікування, стан його погіршувався, але він міг самостійно себе обслуговувати, пересуватись, керувати автомобілем. Під час укладення договору ОСОБА_6 підтвердив у нотаріуса свою дієздатність , усвідомлення суті договору. Вказує про наявність у ОСОБА_6 у власності також квартири.

11.10.2021 та в подальшому розгляд справи неодноразово відкладався.

08.11.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач наполягає на позові, значне погіршення стану здоровя дарувальника, потребу в допомозі і наявність тяжких обставин у дарувальника на час укладення договору.

Ухвалою суду від 18.11.2021 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 18.11.2021 виправлено описки у вищевказаній ухвалі.

Ухвалою суду від 08.07.2022 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 01.11.2022 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 14.03.2023 у справі закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд на 17.04.2023.

17.04.2023 та в подальшому розгляд справи неодноразово відкладався та оголошувались перерви.

Представник позивача і законний представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, вказували про негативні стосунки між ОСОБА_6 та відповідачкою під час хвороби. Пояснили, що відповідачка перешкоджала їм з донькою у відвідуванні ОСОБА_6 за місцем його проживання. Також, зазначила, що ОСОБА_6 завжди тепло відносився до своєї доньки, якій померлий бажав залишити свій житловий будинок до того як захворів .

Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо позову з мотивів, викладених у відзиві. Вказала, що ОСОБА_6 уклав договір добровільно.

Третя особа надала до суду заяву про заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі і проживали у АДРЕСА_1 , а.с.62,64 т.1.

ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , які перебували у шлюбі з протягом 2008 - 2011 років, а.с.7 т.7-9.

Батьки ОСОБА_6 - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 померли у ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно, а.с.80,81,100 т.1.

Згідно виписки, довідок ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.09.2020 по 25.09.2020 з приводу онкологічного захворювання шлунку, перебував на обліку в Криворізькому онкологічному диспансері з 05.10.2020. З 05.01.2021 визнаний інвалідом 1 групи. Він отримував спеціальні медпрепарати з 22.01.2021, а.с.63,100а т.1.

05.11.2020 ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 укладено договір дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою у АДРЕСА_1 , а.с.14,186 т.1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, а.с.12 т.1. Після його смерті зареєстровано спадкову справу, а.с.13 т.1. ОСОБА_6 при житті належала на праві власності квартира у АДРЕСА_2 , та будинок у АДРЕСА_1 , а.с.65 т.1.

30.07.2021 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою у АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а.с.193-195 т.1

Надані позивачем аудіозапис і стенограму розмови між відповідачкою і ОСОБА_6 суд до уваги не бере, оскільки вони здобуті всупереч визначеному законом порядку. Також суд не може взяти до уваги надану позивачем копію розписки про одержання коштів ОСОБА_3 , оскільки вона не стосується предмету спору.

Згідно показань свідка ОСОБА_10 перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_6 . Про хворобу ОСОБА_6 повідомив після лікування. Останній жалівся йому на дружину ОСОБА_3 , повідомляв, що вона його ображає, зловживає спиртними напоями, йде з дому на тривалий час, зустрічалась з іншим чоловіком. Приблизно за місяць до смерті подзвонив і попросив привезти їжі, бо ОСОБА_3 не кормить його. Також, ОСОБА_6 повідомляв, що все зробив для того, щоб будинок залишився у спадок доньці, яку любив .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 до хвороби хотів залишити у спадок доньці будинок і автомобіль. З відповідачкою були погані відносини у ОСОБА_6 , жалівся, що вона вживає спиртні напої, хотів, щоб дружина його доглядала.

Свідок ОСОБА_12 показала, що відвідувала ОСОБА_6 в лікарні, він просив кілька разів принести їжу, бо дружина десь пропала. Також, певну кількість разів просив залишитись на ночівлю в неї (свідка) вдома, бо дружини десь пропала. Також, просив зберігати певний час в себе (свідка) документи на будинок, інші речі, гроші. Повідомляв у той час, що хоче будинок і інше майно залишити у спадок доньці.

Свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_6 боявся залишитись наодинці після того, як дізнався про хворобу. Незадовго до смерті ОСОБА_6 повідомив, що подарував будинок дружині і хоче, щоб квартира і машина залишились лише доньці.

Свідок ОСОБА_14 показав, що до хвороби ОСОБА_6 говорив, що хоче залишити будинок доньці. Потім повідомив, що будинок подарував дружині, також говорив, що відповідачка не хотіла його доглядати під час хвороби, залишала його самого вдома на тривалий час, жалівся на погані стосунки з дружиною.

Згідно показань свідка ОСОБА_15 , була в гостях 4 лютого 2021 року в ОСОБА_6 і він повідомив, що має тяжкий стан, і те, що будинок подарував відповідачці, а все решта залишиться доньці. Також, вказував про погіршення стосунків з відповідачкою, казав також, що відповідачка уходила з будинку і залишала його одного. З донькою мав хороші відносини, не хотів , щоб вона бачила його кволим в останні місяці до смерті. Також, відповідачка телефонувала їй ІНФОРМАЦІЯ_1 і повідомляла, що під час смерті ОСОБА_6 її не було вдома.

Оцінка суду.

Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Правочин, який оспорюється на підставі статті 233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Підставами визнання правочину недійсним на підставі статті 233 ЦК України та предметом доказування у справі є: 1) наявність тяжкої обставини, в якій перебувала особа, що змусила її вчинити правочин; 2) правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Тобто для визнання правочину недійсним, на підставі частини першої статті 233 ЦК України, необхідна сукупність вказаних умов. Такий висновок підтверджується вживанням законодавцем в частині першій статті 233 ЦК України сполучника «і», за допомогою якого відбувається поєднання вказаних умов. Встановлена статтею 233 ЦК України підстава недійсності правочину є сукупністю цих двох елементів - відсутність хоча б одного з них є ознакою знаходження відповідних правовідносин за межами сфери регулювання частини першої статті 233 ЦК України.

Предметом доказування крім тяжких обставин є той факт, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було би вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тяжкі обставини мають вплинути на особу таким чином, що спонукають її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах. Умови мають бути очевидно невигідними для особи, яка уклала цей правочин, і бути наявними саме в момент вчинення правочину. Тяжкими обставинами можуть бути, зокрема, тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства особи, учасника правочину, та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 16.10.2023 у справі

справа № 523/1323/20.

Як встановлено в судовому засіданні, померлий ОСОБА_6 мав тяжке онкозахворювання шлунка, яке прогресувало незважаючи лікування, відтак потребував регулярної сторонньої допомоги, в т.ч. моральної підтримки. Крім відповідачки та доньки інших близьких родичів ОСОБА_6 не мав. Тому суд погоджується з доводами позивача про наявність у ОСОБА_6 тяжкої обставини-онкозахворювання на час укладення оспорюваного договору, що вплинуло на виникнення волевиявлення ОСОБА_6 , тобто мав місце дефект волі дарувальника.

Водночас, згідно показань свідків, які є логічними і узгоджуються між собою, судом встановлено, що до появи хвороби ОСОБА_6 мав намір залишити спірний будинок у спадок своїй доньці, з якою мав тісні сімейні відносини, натомість подружні стосунки з відповідачкою були погіршеними і звернутись за допомогою до інших осіб крім відповідача ОСОБА_6 не мав. Враховуючи безоплатність договору дарування жодної вигоди ОСОБА_6 не було отримано, в т.ч. додаткових коштів, які можливо було б використати на лікування. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем доведено той факт, що договір дарування укладено ОСОБА_6 для усунення наслідків онкозахворювання, на вкрай невигідних умовах і за відсутності тяжкої хвороби його не було б вчинено взагалі.

Доводи відповідача щодо позитивні стосунки з ОСОБА_6 суд відхиляє, оскільки вони спростовуються наявними матеріалами справи і дослідженими судом показаннями свідків. Інші доводи відповідача, в т.ч. щодо усвідомлення ОСОБА_6 своїх дій, не мають правового значення для вирішення спору, тому також не беруться судом до уваги.

Відтак, суд вважає, що з метою захисту майнових прав позивача позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про припинення права власності відповідача на житловий будинок - то вони задоволенню не підлягають, так як це майно на цей час належить третій особі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 43, 49, 77-79, 223, 229, 259, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування за реєстровим №1179 від 05.11.2020, укладений між ОСОБА_16 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ткаченко Лолітою Борисівною, щодо житлового будинку з господарчими побудовами за адресою : АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07.01.2025.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 ( місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ), яка дії в інтересах ОСОБА_4 ( місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 );

Третя особа : ОСОБА_5 (місце проживання : АДРЕСА_5 ).

СУДДЯ: