Справа № 180/1797/24
У Х В А Л А

іменем України

03.10.2024 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Скрипченко Д.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Бардадим Ольга Костянтинівна, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа: Міністерство оборони України,

ВСТАНОВИВ:

представник заявника, адвокат Бардадим Ольга Костянтинівна звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , 1953 р.н., уродженку міста Восточне АР Крим, безвісно відсутньою

Перевіривши заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померло.

Згідно з ч.3, ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Проте, заявником не надано жодних доказів на підтвердження відомостей щодо того, де була зареєстрована особа, яку вона просить визнати безвісно відсутньою.

Також заявник не надає і доказів того, що останнім відомим місцем проживання (перебування) ОСОБА_2 , 1953 р.н., є АР Крим, окрім того, не зазначено дату та місяць народження останньої.

До заяви не додано доказів, які б підтверджували постійне місця проживання ОСОБА_2 , 1953 р.н., на час її зникнення, факт офіційного звернення заявника до правоохоронних органів країни зникнення або до дипломатичних або консульських установ України за кордоном щодо розшуку матері загиблого, а також отримання відповіді за наслідками розшуку особи, у тому числі про наявність або відсутність відомостей про її дійсне перебування чи неможливість отримання таких відомостей.

Також до заяви не додано доказів, які б підтверджували внесення до ЄРДР відомостей щодо факту зникнення безвісти ОСОБА_2 , 1953 р.н., та здійснення розшукових заходів органами Національної поліції.

Крім того, у заяві не зазначено будь-які обставини, що підтверджували б безвісну відсутність ОСОБА_2 , 1953 р.н., (коли і ким були отриманні останні відомості про його місце перебування), не зазначено фактів, що посвідчують неможливість встановлення місцеперебування даної особи (відповіді на запити, листи, довідки з органів нацполіції та інших уповноважених органів тощо). Тобто, заявник не надала суду належних і допустимих доказів відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_2 , 1953 р.н., за місцем її постійного проживання протягом одного року, а факт відсутності спілкування сам по собі не є доказом того, що вона є безвісно відсутнім.

Заявнику необхідно надати до суду відомості про заходи, які вживалися особисто заявником для визначення місця перебування ОСОБА_2 , 1953 р.н., а саме відповіді з Прикордонної служби України щодо можливого перетину кордону, відповіді з Державної міграційної служби України щодо оформлення відповідних документів для виїзду за межі України, а також у разі наявності відомості щодо виїзду вказаної особи за кордон.

Окрім того, представником заявника у прохальній частині заяви не зазначено, з якого часу вона просить визнати ОСОБА_2 , 1953 р.н., безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 1ст. 306 ЦПК Україниу заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

Предметом доказування в даній справі є: - безвісна відсутність громадянина; - наявність правової зацікавленості особи, що подає заяву про визнання громадянина безвісно відсутнім; - вживання заявником заходів до розшуку особи; - неможливість встановлення місця знаходження даної особи; - існування обставин, що дають підставу вважати, що особа може умисно ховатися: знаходитися в розшуку, не бажає виплачувати аліменти або виконувати інші рішення суду тощо; - відсутність спору про право.

Підставою для задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою відповідно дост. 43 ЦК Україниє відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року саме у місці її постійного проживання..

Разом з тим, доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не надано.

Відтак заява не відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України, згідно приписів якої позивач зобов`язаний навести обставини та додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Враховуючи вищевикладене, вказану заяву необхідно залишити без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Згідно з ч.1ст. 185 ЦПК Українисуддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог викладених у ст. ст.175,177цьогоКодексу, постановляє ухвалу, про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.ст.79-81,185,258-261,306,353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Бардадим Ольга Костянтинівна, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа: Міністерство оборони України, - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити заявнику, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, заява бути вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Д.М.Скрипченко

03.10.2024