Справа № 167/296/24
Номер провадження 2/167/148/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання О.В. Давидюк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ, позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

19.03.2024 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 26.01.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір № 104116710 (електронний договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі і надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідач, в свою чергу, не виконав умов кредитного договору.

27.07.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ укладено договір відступлення прав вимоги № 102/МЛ/Т, згідно якого ТОВ набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 104116710 від 26.01.2023 року.

Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 32 922, 75 грн, з яких: 7 350 грн заборгованості за тілом кредиту, 24 522, 75 грн заборгованості за відсотками, 1 050 грн заборгованості за комісією, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також судові витрати в сумі 3 028, 00 грн, понесені при сплаті судового збору

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 44).

21.03.2024 року отримана інформація з ЄДДР про місце реєстрації відповідача (ас 45), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України.

Ухвалою головуючого судді від 21.03.2024 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 11.04.2024 року (ас 46-47), який ухвалою суду від 11.04.2024 року був відкладений на 08.05.2024 року (ас 60-61), який ухвалою суду від 08.05.2024 року був відкладений на 20.05.2024 року (ас 103-104). В судовому засіданні 20.05.2024 року оголошено перерву до 27.05.2024 року.

08.05.2024 року представник відповідача подав Відзив на позовну заяву (ас 78-95), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ, мотивуючи Відзив тим, що 26.01.2023 року він підписав заяву-анкету № 104116710 на отримання від ТОВ «МІЛОАН» кредиту в сумі 10 500, 00 грн строком на 15 днів з процентною ставкою 1, 50 % від фактичного залишку кредиту на кожний день строку користування кредитом. Сума до повернення 13 912, 50 грн, з яких: 2 362, 50 грн проценти за користування кредитом, 1 050 грн комісія за надання кредиту.

Жодних інших умов отримання та виплати кредиту заява-анкета не містить, відповідач інших умов не погоджував та не підписував і саме умови заяви-анкети мають виконуватись ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .

До позовної заяви не додано розрахунок суми боргу за тілом кредиту та суми боргу за процентами за конкретний період кредитування з використанням процентної ставки та кількості днів користування кредитом. За відсутності розрахунку боргу не можна стверджувати про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем та її розмір.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 24 522, 75 грн не є співмірною сумі кредиту у сумі 7 350, 00 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорціно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому нарахування відсотків в розмірі, що більше ніж в три рази перевищує розмір самого кредиту, а саме 24 522, 75 грн, є незаконним та несправедливим.

Позивач жодним чином не надає підтверджень, що відповідач був ознайомлений з Правилами надання фінансових кредитів, які не підписані ним, та що він розумів їх умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент укладення кредитного договору взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитним коштами. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитним коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідач з 20.08.2020 року проходить військову службу в Збройних Силах України, приймає безпосередню участь у відсічі збройної агресії російської федерації проти України в зоні активних бойових дій, а тому нарахування йому процентів та комісії за користування кредитом є незаконним.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу в сумі 3 500, 00 гривень

21.05.2024 року представник позивача подав письмові пояснення на відзив на позовну заяву (ас 120-127), згідно яких кредитний договір № 104116710 від 26.01.2023 року відповідач підписав за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину і твердження відповідача про незнання та непоінформованість, непогодження з умовами договору є безпідставним та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.

Згідно п. 6.3 кредитного договору № 104116710 від 26.01.2023 року, позичальник підтвердив, що він не є військовослужбовцем, якому відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування не нараховуються.

Позивач вважає аргументи, наведені відповідачем (його представником) у відзиві на позовну заяву безпідставними, необгрунтованими та жодним чином не доведеними, оскільки кредитні кошти було отримано, а відтак є необхідність виконання зобов`язанні за кредитним договором. Просить позов задовольнити.

Учасники судового процесу були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 115-119), в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Крім того, представник позивача неодноразово подавав клопотання про розгляд справи у його відсутності, зокрема 23.05.2024 року (ас 129-132).

Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності учасників судового процесу, згідно ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 279 ЦПК України.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття рішення у цій справі є 27 травня 2024 року - дата складення повного судового рішення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке.

Згідно Анкети-заяви на кредит № 104116710 від 26.01.2023 року (ас 14), Договору про споживчий кредит № 104116710 від 26.01.2023 року (ас 15-20), графіку платежів за договором про споживчий кредит 104116710 від 26.01.2023 року, як додатку № 1 до Договору про споживчий кредит № 104116710 від 26.01.2023 року (ас 21), паспорта споживчого кредиту № 104116710, як додатку № 2 до Договору про споживчий кредит № 104116710 від 26.01.2023 року (ас 22), платіжного доручення 58268610 від 26.01.2023 року (ас 23), довідки про ідентифікацію (ас 24), між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем 26.01.2023 року був укладений кредитний договір № 104116710 (далі Договір) на наступних умовах: сума (загальний розмір кредиту) становить 10 500, 00 грн (п. 1.2. Договору); кредит надається загальним строком на 105 днів з 26.01.2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів ( п. 1. 3. Договору); пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 10.02.2023 року (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1. Договору); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 11.05.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2. Договору); комісія за надання кредиту: 1 050, 00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1. Договору); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2 362, 50 грн, які нараховуються за ставкою 1, 50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2. Договору); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 28 350, 00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3, 00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3.).

Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа.

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, через свого представника, заперечує факт укладення Договору на визначених умовах. Проте, дані заперечення спростовуються дослідженими письмовими доказами, що зазначені вище. Крім того, згідно Відомостей про щоденні нарахування та погашення (ас 26-27), відповідач здійснював оплату тіла кредиту, процентів та комісію за пролонгацію, у розмірі та строки, що визначені умовами Договору, у зв`язку з цим заперечення факту укладення ним Договору на визначених умовах є надуманим та безпідставним.

Встановлено, що вказаний Договір укладений сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор це - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Клієнт в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитора, підписує Кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора; після підписання Кредитного договору інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора, в автоматичному режимі направляє екземпляр Кредитного договору, Правила та інші супутні документи на e-mail, вказаний Клієнтом (також вони доступні 24/7 в особистому кабінеті Клієнта);

Інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора, в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами вказаними Клієнтом.

Підписуючи договір, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього договору та Правил.

Зі змісту Договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання споживчого кредиту.

Відповідач погодився на укладення Договору саме такого змісту, про що свідчить його підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ас 15).

Відповідно до статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі, зокрема, Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Таким чином, суд доходить висновку, що Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання Договору на визначених умовах, з якими відповідач погодився, а тому вимоги позивача, який має право такої вимоги, відповідно до умов: Договору відступлення прав вимоги № 102-МЛ/Т від 27.07.2023 року (ас 28-32), Витягу з Реєстру боржників (ас 33), Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 27.07.2023 року (ас 34), платіжної інструкції № 72145 від 27.07.2023 року (ас 35), про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно статтей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами Договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути ТОВ «МІЛОАН»» отриманий кредит та нараховані проценти до 11.05.2023 року включно.

Однак свої зобов`язання за Договором відповідач не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на 11.05.2023 року загальний розмір заборгованості за Договором становить 23 000, 25 грн, з яких: 7 350, 00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14 600, 25 заборгованість за відсотками, 1 050, 00 грн заборгованість за комісією.

За таких встановлених обставин суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача ТОВ слід стягнути вказану заборгованість за Договором.

Доводів на спростування вказаного розрахунку заборгованості, у тому числі за нарахованими процентами, відповідачем суду не надано.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що доказів правомірності нарахування відсотків за період з 12.05.2023 року по 25.06.2023 року на загальну суму 9 922, 50 грн, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позивач не надав, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за Договором є підставними і підлягають до задоволення частково.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на 26.01.2023 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідач не надав суду, а також не надав ТОВ «МІЛОАН» станом на 26.01.2023 року, що з 20.08.2020 року проходить військову службу в Збройних Силах України та приймає безпосередню участь у відсічі збройної агресії російської федерації проти України в зоні активних бойових дій.

Також суд бере до уваги, що згідно п. 6.3 Договору № 104116710 від 26.01.2023 року, відповідач підтвердив, що він не є військовослужбовцем, якому відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування не нараховуються. Протягом періоду з 26.01.2023 року по день звернення позивача до суду 19.03.2024 року відповідач жодним чином не проінформував ТОВ «МІЛОАН» і ТОВ, що він є військовослужбовцем.

Крім того, відповідач не надав суду жодних належних доказів, що він є військовослужбовцем призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також військовослужбовцем під час дії особливого періоду, який брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, який перебував або перебуває безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Сам факт перебування в статусі військовослужбовця ЗСУ не є підставою для застосування в спірних правовідносинах ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких встановлених обставин, твердження представника відповідача щодо неправомірності нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом, є безпідставним та необгрунтованим.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, провадження № 61-9218св22, від 29 березня 2023 року, у справі № 756/3462/20, провадження № 61-7918св22, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 станом на 19.03.2024 року перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Копія довідки від 10.04.2023 року (ас 88) і копія військового квитка (ас 89) не є достатніми для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Доводи сторони відповідача щодо нарахування відсотків в розмірі, що більше ніж в три рази перевищує розмір самого кредиту, є незаконним та несправедливим, спростовуються з вищенаведених підстав, зокрема щодо погодження відповідача зі всіма умовами Договору, які він станом на 26.01.2023 року не вважав незаконними та несправедливими.

З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені при сплаті судового збору, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог: 23 000, 25 грн х 100% : 32 922, 75 грн х 3 028 грн = 2 115, 40 гривень.

Керуючись статтями 10, 11, 12, 13, 77-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 23 000 (двадцять три тисячі ) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок, з яких: 7 350 (сім тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту, 14 600 (чотирнадцять тисяч шістсот) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок заборгованість за відсотками, 1 050 (одна тисяча п`ятдесят) гривень 00 копійок заборгованість за комісією.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 2 115 (дві тисячі сто п`ятнадцять) гривень 40 (сорок) копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місце знаходження: 79029, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, 3-й поверх; .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: квартира АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 27.05.2024 року.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька