Справа № 401/3377/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Іващенко В.М., за участю секретаря судових засідань Кисленко І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Васильченко Валерій Михайлович, про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на майно ,-

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2023 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на майно. Уточнивши позовні вимоги просили визнати недійсним договір дарування квартири від 08 вересня 2023 року, визнати спірну квартиру об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати право власності на 1/2 частину квартири за померлим ОСОБА_2 .

Позов мотивовано тим, що позивачі є рідними братами та спадкоємцями за законом першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 . ОСОБА_3 також є спадкоємцем першої черги, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. 22 липня 2005 року, під час перебування у шлюбі, була придбана квартира АДРЕСА_1 , та зареєстрована на ОСОБА_3 , тобто вказана квартира є спільною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 , до збігу шестимісячного терміну після відкриття спадщини, ОСОБА_3 вчинила правочин-подарувала спільну квартиру своїй дочці ОСОБА_4 , договір дарування був посвідчений нотаріально 08 вересня 2023 року, тобто до прийняття спадщини розпорядилася частиною спадкового майна без відома інших спадкоємців. Договір дарування квартири від 08 вересня 2023 року підлягає визнанню недійсним, оскільки укладений з порушенням, спірна квартира підлягає визнанню спільною власністю подружжя, а за спадкодавцем має бути визнане право власності на 1/2 частину згаданої квартири.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги. Повідомила, що укласти мирову угоду між сторонами не можливо, так як вони не знаходять спільної згоди щодо розподілу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 .

Відповідачі в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана виключно за кошти матері ОСОБА_3 , яка продала власну нерухомість, а кошти передала дочці для придбання нею квартири, при цьому квартира була оформлена на її ім`я. Відповідно ОСОБА_2 немає жодного відношення до квартири, яку ОСОБА_3 подарувала 08 вересня 2023 року своїй дочці ОСОБА_4 .

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 22 вересня 2023 року на квартиру АДРЕСА_1 був накладений арешт(а.с.27-28).

Ухвалою судді від 05 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду.

24 листопада 2023 року в зв`язку із зміною складу суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було прийнято до свого провадження новоутвореним складом суду(а.с.66).

Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Із свідоцтв про народження вбачається, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.15).

Відповідно до актового запису про шлюб №19 від 14 лютого 2004 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 одружився з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.18).

Згідно договору купівлі-продажу від 22 липня 2005 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 . При укладенні даного договору ОСОБА_2 надав згоду дружині ОСОБА_3 , з якою перебував у шлюбі, на придбання згаданої квартири, вказана згода на придбання квартири була посвідчена нотаріально, що підтверджується відповідною заявою, зареєстрованою у реєстрі за №2292 (а.с.19-20, 70, 87).

22 липня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час укладення договору купівлі-продажу від 22 липня 2005 року повідомили приватного нотаріуса, який посвідчував вказану угоду, про те, що їм відомі наслідки статей 60, 65, 74 Сімейного кодексу, що підтверджується відповідною спільною заявою подружжя(а.с.88).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.16).

08 вересня 2023 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 08 вересня 2023 року(а.с.90).

Відповідачами у справі були надані до суду матеріали на підтвердження того, що гроші на придбання спірної квартири ОСОБА_8 надала її мати ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка в свою чергу продала власну нерухомість в селищі Павлиш колишнього Онуфріївського району. Згідно розписки ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_10 2800 доларів та 50590 гривень за подаровану йому хату по АДРЕСА_2 (55, 56, 59).

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.215, 216 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

ОСОБА_3 на момент придбання спірної квартири перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , тобто у розумінні положень ст.60 СК України, подружжя набуло у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 .

З`ясувавши обставини справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 повинно відбуватися з дотриманням вимог ст.60, 65 Сімейного кодексу України та ст. 1261 Цивільного кодексу України.

Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивачів про визнання недійсним договору дарування та визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню.

Разом тим, позовна вимога про визнання права власності на 1/2 частину квартири за померлим ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки позивачами невірно обрано спосіб захисту. Положення ч.1 ст.4 ЦПК України чітко визначають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на викладене, судом не може бути визнано право власності за особою яка померла, до того ж, якщо це питання ініційоване спадкоємцями та в інтересах померлої особи, а тому підстав для задоволення даної позовної вимоги немає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки сторони в судовому засіданні не ініціювали питання розподілу судових витрат, тому дане питання судом не вирішувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.215, 216, 1261 ЦК України, ст.60, 65СК України, ст.ст. 4, 141, 258, 265, 268 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 вересня 2023 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований в реєстрі за №698, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Васильченко В.М.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що був накладений відповідно до ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду був складений 25 жовтня 2024 року.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду В.М.Іващенко

15.10.2024