Ухвала

25 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 554/686/23

провадження № 61-14822ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») 241 113,69 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу (в період з 19 вересня 2022 року до 31 грудня 2022 року за 74 робочих дні та з 01 липня 2023 року до 31 серпня 2023 року за 36 робочих дні з розрахунку 2 519,73 грн/робочий день), моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 19 400,00 грн.

Октябрський районний суд м. Полтави рішенням від 05 грудня 2023 року позов задовольнив частково. Стягнув з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2022 року до 31 грудня 2022 року та з 01 липня 2023 року до 31 серпня 2023 року включно у розмірі 244 115,03 грн без утримання із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів при її виплаті, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн та витрати за надання правничої допомоги в сумі 9 000,00 грн. Допустив негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати ОСОБА_1 в межах платежу за один місяць в розмірі 55 434,06 грн. В решті позову відмовив. Стягнув з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 073,60 грн. Стягнув з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір у сумі 4 051,55 грн.

Октябрський районний суд м. Полтави додатковим рішенням від 26 січня 2024 року заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково. Допустив негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати ОСОБА_1 в межах платежу за один місяць в розмірі 5 5434,06 грн, який підлягає виплаті без утримання із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Відмовив у задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині зупинення стягнення за виконавчим провадженням від 11 грудня 2023 року № НОМЕР_1 Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Полтавський апеляційний суд постановою від 01 жовтня 2024 року апеляційні скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнив. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2023 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2024 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

06 листопада 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі в загальному розмірі становить 291 113,69 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Необхідність розгляду справи в касаційному суді ОСОБА_1 у клопотанні мотивує тим, що справа має виняткове значення для нього, оскільки він є членом багатодітної родини та має на утриманні чотирьох дітей, він є особою з інвалідністю ІІІ групи та йому протипоказані значні емоційні навантаження та фізичні навантаження і відповідно частина доходу також витрачається на профілактику захворювання і періодичне лікування, його посадовий оклад складає 16 745,00 грн на місяць. Його дружина є лікарем-стоматологом та працює на 0,5 ставки в стоматологічній клініці та має оклад у розмірі близько 5 000,00 грн на місяць. Відмова в стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є значною для її сім`ї, стягнення якої дозволить його сім`ї задовольнити значні необхідні соціально-матеріальні потреби членів його багатодітної родини.

Оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

З урахуванням статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Аналіз судового рішення та наведені ОСОБА_1 у клопотанні доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для нього, оскільки доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди заявника з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов