печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про повернення завдатку за попереднім договором та стягнення компенсації за невиконаним зобов`язанням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» (далі - відповідач, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого авансу за Попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу від 16.12.2021 року у розмірі 165 922,80 грн., компенсацію за невиконання умов договору, який був забезпечений завдатком у розмірі 165 922,80 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 16.12.2021 року між ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу (далі - Попередній договір), відповідно до умов якого сторони зобов`язались до 28.02.2022 року укласти договір купівлі-продажу (далі - Основний договір), за яким ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» продає, а ОСОБА_1 купує транспортний засіб марки DODGE, модель CALIBER, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . Відповідно до п. 2.3. Попереднього договору, ОСОБА_1 сплачує в день підписання цього Договору ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу у розмірі 165 922,80 грн. З метою виконання взятих на себе зобов`язань, позивач на підставі рахунку на оплату № 11188-ВШ0237 від 16.12.2021 року, перерахувала на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 165 922,80 грн. Проте ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» своїх зобов`язань за Попереднім договором не виконало, Основний договір з позивачем не уклало, автомобіль не передало, грошові кошти не повернуло, не надало будь-яких пояснень, пропозицій щодо мирного врегулювання описаного питання. Позивач неодноразово звертався до відповідача для отримання будь-якої достовірної інформації, та намагалася врегулювати спір в досудовому порядку, проте відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. З огляду на неналежне виконання ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» умов Попереднього договору, посилаючись на положення ст. 203, 526, 596, 626, 627, 628, 635 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просив стягнути з відповідача на користь позивача суму авансу у розмірі 165 922,80 грн., та на підставі ст. 571 ЦК України просить стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невиконання умов договору, який був забезпечений завдатком розмірі 165 922,80 грн., що разом становить суму 331 845,60 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2022 року, справу було передано судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про повернення завдатку за попереднім договором та стягнення компенсації за невиконаним зобов`язанням, та заяву про забезпечення позову передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Підпалому В.В.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. від 11.01.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

07.02.2024 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва під головуванням судді Підпалого В.В. від 09.02.2024 року заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про повернення завдатку за попереднім договором та стягнення компенсації за невиконаним зобов`язанням.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2024 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. № 203 від 20.05.2024 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про повернення завдатку за попереднім договором та стягнення компенсації за невиконаним зобов`язанням, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.08.2024 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Свистули Д.А. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про повернення завдатку за попереднім договором та стягнення компенсації за невиконаним зобов`язанням.

12.08.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Григоренко І.В. у відпустці, судове засідання призначено на 24.09.2024 року.

13.08.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Свистули Д.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2024 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 02.12.2024 року.

24.09.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Свистули Д.А. надійшла заява, яка була передана головуючому судді 26.09.2024 року, про розгляд справи за її відсутності, в якій остання зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

В судове засідання 02.12.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у заяві від 23.09.2024 року просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місцезнаходження, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, оскільки судова повістка була направлена відповідачу на адресу місця реєстрації юридичної особи, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що судова повістка відповідачу вручена.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві від 23.09.2024 року.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 16.12.2021 року між ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» (далі - Сторона-1) та ОСОБА_1 (далі - Сторона-2) укладено Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу (далі - Попередній договір), відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 якого Сторони зобов`язались укласти у майбутньому до 28.02.2022 року договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Стороні-1 транспортний засіб марки DODGE, модель CALIBER, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 (а. с. 30 - 31).

Відповідно до п. 1.3. Попереднього договору, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати Товариству та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством.

Згідно п. 1.5. Попереднього договору, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» здійснило викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з зі Стороною-2, яка жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.3. Попереднього договору, продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) у розмірі 165 922,80 грн. та сплачується Стороною-2 в безготівковій формі на поточний рахунок Сторони-1 в національній валюті України - гривні. Сторона-2 сплачує в день підписання цього Договору Стороні-1 в якості завдатку першу частину суми вартості Транспортного засобу на розрахунковий рахунок Сторони-1 у розмірі 165 922,80 грн.

Як визначено у п. 4.1. Попереднього договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами, а саме, 16.12.2021 року і діє до 28.02.2022 року або до укладення Основного договору.

Відповідно до копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 17.12.2021 року № 125Т0050W9, ОСОБА_1 на підставі рахунку на оплату № 11188-ВШ0237 від 16.12.2021 року сплатила на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» грошові кошти у розмірі 165 922,80 грн.; призначення платежу: ОСОБА_1 , оплата за товар легкове авто зг рах № 11188-ВШ0237 від 16.12.2021 року; (а. с. 27).

За приписами ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як визначено у ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Так, доданий позивачем до позовної заяви примірник попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладений 16.12.2021 року між ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» та ОСОБА_1 , не підписаний позивачем.

При цьому, на підставі рахунку на оплату ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» № 11188-ВШ0237 від 16.12.2021 року ОСОБА_1 сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 165 922,80 грн., що підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 17.12.2021 року № 125Т0050W9.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 та у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 161/2928/19, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що Попередній договір від 16.12.2021 року між сторонами є укладеним.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Так, сторони домовились у Попередньому договорі укласти у майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Стороні-1 транспортний засіб марки DODGE, модель CALIBER, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 до 28.02.2022 року, проте, Основний договір укладено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

За змістом ч. 3 ст. 635 ЦК України, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу.

Так, згідно з пунктом 2.3 Попереднього договору, ОСОБА_1 сплачує ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» в день підписання цього Договору в якості завдатку першу частину суми вартості Транспортного засобу. Проте, суд дійшов висновку, що сума, названа у Попередньому договорі завдатком, фактично таким не є, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме, не укладено договір купівлі-продажу.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 01.09.2020 року справа № 522/15584/17 провадження № 61-18085св19, Верховного Суду України від 13.02.2013 року у справі № 6-176цс12 та від 25.09.2013 року, у справі № 6-82цс13, та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 639/9339/16-ц (провадження № 61-513св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 918/631/19 зроблено правовий висновок, відповідно до якого виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 910/12382/17).

Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів у розмірі 165 922,80 грн. є авансом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 461/5297/16-ц та від 17.06.2021 року у справі №711/5065/15-ц.

Крім того, суд вважає, що зобов`язання за попереднім договором припинилися на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України, оскільки Основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, та жодна із сторін не направила другій стороні пропозицію про його укладення.

Отже, оскільки ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» до 28.02.2022 року не виконало зобов`язання за Попереднім договором від 16.12.2021 року, то у останнього з 01.03.2022 року виник обов`язок з повернення авансового платежу, який був сплачений позивачем.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження повернення коштів, які були сплачені позивачем за умовами Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 16.12.2021 року.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про стягнення суми сплаченого авансу за Попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу від 16.12.2021 року у розмірі 165 922,80 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації за невиконання умов договору, який був забезпечений завдатком на підставі ст. 571 ЦК України у розмірі 165 922,80 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 571 ЦК України, ящо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Оскільки наведена норма регулює питання, пов`язані із завдатком, а не авансом, а сплачена сума у розмірі 165 922,80 грн. є авансом, то відсутні правові підстави для застосування наслідків, передбачених у ст. 571 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 165 922,80 грн. як компенсації за невиконання умов договору, не підлягають задоволенню. Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 3 318,46 грн., що підтверджується квитанцією № 9285-4392-1763-4148 від 25.10.2022 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1 659,23 грн., пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 202, 203, 204, 207, 526, 527, 530, 546, 570, 626, 628, 635, 638, 639, 640, 655, 656 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 280-289, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про повернення завдатку за попереднім договором та стягнення компенсації за невиконаним зобов`язанням - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 165 922 (сто шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн. 80 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь ОСОБА_1 1 659 (одну тисячу шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 23 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», адреса: 01103, м. Київ, вул. Менделєєва, буд. 12, офіс 94/1, .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 02.12.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко