Справа № 727/9988/24
Провадження № 6/727/120/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого - судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання: Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за поданням державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Донського В.Б. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Донський В.Б. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Посилається на те, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №59360504 з виконання виконавчого листа № 726/2374/18 виданого 13.06.2019 року Садгірським районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у загальному розмірі 139 113,18 грн. за договорами позики. Аргументує, що оскільки ОСОБА_1 ухиляється від сплати боргу, просить тимчасово обмежити останній у праві виїзду за межі України, до виконання своїх зобов`язань.

Державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Донський В.Б. у судове засідання не з`явився.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи; відомостей про поважність причин неявки до суду не надала.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави. У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вивчивши доводи викладені у поданні, дослідивши докази по справі, суд зважає на наступне:

Судом встановлено що у державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Донського В.Б. перебуває на виконанні виконавче провадження №59360504 з виконання виконавчого листа № 726/2374/18 виданого 13.06.2019 року Садгірським районним судом м.Чернівці.

Постановою старшого державного виконавця Гуглей В.В. від 18.06.2019 року відкрито виконавче провадження №59360504 з виконання виконавчого листа № 726/2374/18 виданого 13.06.2019 року Садгірським районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у загальному розмірі 139 113,18 грн. за договорами позики (а.с.6-10). При цьому будь яких підтверджень отримання даної вимоги матеріали справи не містять.

19.07.2024 року державним виконавцем Донським В.Б. на адресу боржника ОСОБА_1 надсилалась вимога щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин не виконання рішення суду (а.с.13).

Згідно ч. 3 Статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» - Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст.33Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Отже, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Матеріали подання не містить в собі відомостей щодо отримання боржником документа про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про відкриття виконавчого провадження та виклику до державного виконавця. Суд зазначає, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Також, слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний (приватний) виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду встановлюються не за наявності невиконаних зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. При цьому, право виконавця на звернення до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Тобто, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань. На момент звернення до суду виконавцю необхідно довести суду саме об`єктивну наявність факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. При цьому, на зазначене жодним чином не впливають наявність чи відсутність даних у державного виконавця щодо наміру боржника виїхати за кордон. Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено як юридична санкція за ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. У справі Гочев проти Болгарії (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України». Як зазначив Верховний Суд України в Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону №3857-XIIта у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на теперішній час заявником не здійсненні заходи, які б доказували ухиляння ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне в задоволенні подання про обмеження у праві виїзду за межі України останньої, відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Донського В.Б. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 23.09.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.