Справа № 450/4511/13-ц Провадження № 6/450/58/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

за участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про залучення правонаступника, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просив залучити його в якості правонаступника позивача у справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, а також правонаступника стягувача у виконавчому провадженні, видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року та поновити строк пред`явлення виконавчого документа для виконання.

Мотивував заяву тим, що заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, внаслідок чого відкрилась спадщина, яку прийняв заявник ОСОБА_3 та 15 вересня 2021 року ним отримано свідоцтво про право на спадщину. Вказав, що в грудні 2023 року адвокат Бідний Б.Б., який раніше представляв інтереси його померлого батька, повідомив про наявність вищевказаного рішення, яким з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_5 264000 грн. заборгованості. З огляду на те, що він бажає набути статусу правонаступника померлого батька в цивільному провадженні і стягувача у виконавчому провадженні, просив заяву задовольнити. Крім цього просив витребувати матеріали цивільної справи № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

13 березня 2024 року від представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, згідно мотивів яких просила відмовити у задоволенні заяви. Вказала, що на стадії виконання судового рішення, як на завершальній стадії судового провадження, не передбачено заміну позивача правонаступником. Зазначила, що стягувач ОСОБА_5 за час свого життя пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а причини пропуску такого є неповажними. Крім цього, оскільки відсутні підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, відповідно підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні.

В судовому засіданні 13 березня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні викладеним письмово, просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Сидорак Н.Б. підтримала подані нею письмові пояснення, просила відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення учасників, розглянувши матеріали заяви та цивільної справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість у розмірі 264000 грн. та судовий збір у розмірі 2640 грн., а 06 травня 2014 року видано виконавчий лист.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_5 та ухвалено видати дублікат виконавчого листа, який останнім не отримано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15 лютого 2021 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 09 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_5

15 вересня 2021 року державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Кропельницькою Н.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_5 .

Відповіддю Пустомитівського відділу ДВС у Львівській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) № 767 від 15 січня 2024 року повідомлено представника заявника ОСОБА_1 , що 23 липня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 23 липня 2014 року винесено постановку про арешт майна боржника, 26 грудня 2014 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору, 26 грудня 2023 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначено, що більш детальна інформація відсутня, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях, або право на відшкодування збитків, що належало спадкодавцеві відповідно до закону. До спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Частиною 1 статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні може відбутися шляхом правонаступництва, внаслідок чого, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З наведеного вище вбачається, що ОСОБА_3 набув статусу нового кредитора у зобов`язанні ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 по справі № 450/4511/13.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заінтересована особа має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу (статтею 442 ЦПК України ) з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України (статтею 55 ЦПК України). У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу (статті 55 ЦПК України) (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

Після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів. Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14).

Якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва. Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10).

Як встановлено судом, 26 грудня 2023 року постановою Пустомитівського відділу ДВС у Львівській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) виконавчий документ повернуто стягувачу та матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, Пустомитівським відділом ДВС у Львівській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) не приймалось постанови про закінчення виконавчого провадження.

Пункт 7 ч.1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

З огляду на вказане, при відсутності постанови про закінчення виконавчого провадження, знищення його за закінченням терміну зберігання є недопустимим, а тому таке підлягає відновленню.

Отже, у потенційного правонаступника ОСОБА_3 , який в грудні 2023 року довідався про судове рішення, є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання, в тому числі і щодо відновлення виконавчого провадження.

Крім цього, з огляду на невиконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року, слід вказати наступне.

ЄСПЛ у абзацах 73, 74 свого рішення по справі «Іванов проти України» (заява № 40450/04) зауважив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України. Зокрема, у справі Войтенка заявник не міг одержати суми грошової компенсації, призначеної йому у зв`язку з його звільненням з військової служби, протягом чотирьох років. У цій справі, окрім висновку про наявність порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу у зв`язку із затримкою у виплаті присудженої національним судом компенсації, Суд дійшов також висновку, що правова система України не надає ефективного засобу юридичного захисту, як цього вимагає стаття 13 Конвенції, спроможного запобігти затримкам у виконанні судових рішень або забезпечити відшкодування шкоди, завданої такими затримками. Справа, що розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

ЄСПЛ у справі «Бурміч проти України» прийняв рішення об`єднати в одній справі більше ніж 12 тис. однотипних заяв та задовольнив їх, не розглядаючи по суті. Суд визнав, що Україна порушила права своїх громадян, які домоглися остаточних судових рішень, але не можуть отримати їх виконання.

Також у справі «Півень проти України» суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Суд дійшов висновку щодо відсутності в законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 129 Конституції України, а також п. 7 ч. З ст. 2 ЦПК України встановлено, що однією з засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В Україні встановлена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду.

Враховуючи вказане, слід зазначити, що рішення суду, яке вступило в законну силу, не оскаржувалося відповідачем, повинно бути виконано за будь-яких обставин, оскільки належне виконання рішення суду є складовою права особи на справедливий судовий розгляд, що неодноразово визнавалося ЄСПЛ. При цьому, недоліки механізму виконання рішення суду не можуть стати на заваді належному виконанню судового рішення, і, відповідно, реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги щодо залучення стягувача правонаступником частково знайшли своє підтвердження під час розгляду заяви, а тому ОСОБА_5 слід замінити його правонаступником ОСОБА_3 по цивільній справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 17 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Вимоги заяви щодо видачі дубліката виконавчого листа на примусове виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа для виконання є передчасними і не підлягають задоволенню, оскільки право на звернення з такими заявник ОСОБА_3 набуде отримавши статус правонаступника ОСОБА_5 у цивільній справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14.

Керуючись ст. ст. 512, 514, 1216, 1218, 1230 ЦК України, ст. ст. 10, 55, 260, 442 ЦПК України, ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження", суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про залучення правонаступника, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання задовольнити частково.

Замінити стягувача ОСОБА_5 його правонаступником ОСОБА_3 по цивільній справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 15 березня 2024 року.

Суддя Мусієвський В.Є.