КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 359/1409/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Кошель К. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2024 року у складі судді Опанасюка І. О.,

встановив:

23.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.10.2019 між ТОВ «Інфінанс»та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 21.12.2019, що акцептована відповідачем 21.12.2019 шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами ( траншами ) з максимальним лімітом 20 000 грн, в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору.

Пропозиція ( оферта ) на отримання 2 траншу згідно Заявки-анкети № від 21.12.2019 р. в рамках договору про надання позики № від 14.10.2019 підписано позичальником 21.12.2019 р. електронним цифровим підписом.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс» ) було перераховано грошові кошти.

Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі Правилами надання коштів у позику, та йому надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у т.ч. за Договором позики № від 14.10.2019 р., що укладений між ТОВ «Інфінас» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором позики № від 14.10.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів, що підлягає стягненню з позичальника станом на 09.01.2024 року, відповідно до розрахунку, становить 57 022,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом ( за тілом кредиту ) - 3 000 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 54 022,50 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 36 127,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту ) - 3 000 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 33 127,50 грн.

Позивачем також були заявлені вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. Попередня сума судових витрат, які поніс позивач у в`язку із пред`явленням даного позову та розгляду справи складає 3 028 грн судового збору та 13 000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

10.05.2024 ТОВ «Коллект Центр» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2024 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що 21.12.2019 позичальником була оформлена Заявка-анкета № в рамках договору позики щодо отримання другого траншу кредиту, в якій, крім інших відомостей, було зазначено, що : «Я, ОСОБА_1 , прошу надати мені кредит на наступних умовах: сума кредиту 3 000,00; ціль кредиту використання в споживчих цілях; термін кредиту (днів) 30; дата заявки 21.12.2019; сума для погашення (грн); ІD 2957836; реквізити банківської платіжної картки НОМЕР_1 ; спосіб отримання кредиту - платіжна карта».

Зазначена Заявка-анкета була підписана позичальником електронним цифровим підписом 8r9r2w (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомого СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

На підтвердження видачі другого траншу кредиту до позовної заяви долучено докази перерахування грошових коштів на карту позивальника, а саме квитанція про сплату №45102124 від 21.12.2019 сервісу онлайн платежів iPay.ua (ТОВ «Універсальні платіжні рішення»), відповідно до якої 21.12.2019 о 09:19 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 3 000 грн на картку НОМЕР_2 . Тобто, сума кредиту в розмірі 3 000 грн була перерахована на платіжну картку, яка була зазначена відповідачем у Заявці-анкеті на отримання другого траншу кредиту.

Вважає, що позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо перерахування кредитних коштів відповідачу.

ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за допомогою онлайн платежів iPay.ua надає послуги з переказу грошових коштів на рахунки позичальників на підставі укладеного з ТОВ «Інфінанс» договору на переказ коштів, яке діяло як посередник між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем, однак грошові кошти у позику надавало саме ТОВ «Інфінанс», як кредитодавець.

Кредитодавець та позивач не є банком в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовими установами і діють відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», отже об`єктивно позбавлені можливості надати виписки з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку. Крім того, такі відомості становлять банківську таємницю, що унеможливлює їх отримання позивачем.

Вважає, що існує необхідність у витребуванні інформації щодо того, чи емітована платіжна картка, на яку був перерахований кредит на ім`я відповідача, а також виписка з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до зазначеної платіжної картки.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

17.10.2024 представник ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М. М. через підсистему «Електронний суд» подала заяву про забезпечення доказів шляхом витребування в АТ «ПриватБанк»: інформацію, чи видавалась ОСОБА_1 платіжна картка НОМЕР_1 ; докази зарахування на картку НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 3 000 грн, які 21.12.2019 о 09:19 були на неї перераховані (платіжне доручення, меморіальний ордер, виписка з особового рахунку); ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_1 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

В судовому засіданні представник ТОВ "Коллект Центр" - адвокат Таран В. А. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 жовтня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , за умовами якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MONEYBOOM», які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами.

За пунктами 1.2 -1.5 цього договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку N1 та додатку N2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту та Додатку №3 та додатку №4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку N1 та додатку N2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку N3 та додатку N4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Мета отримання кредиту - для власних потреб. Кредит надається без умови його забезпечення. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 грн.

Пунктом 1.6 цього договору передбачено, що в рамках дії даного договору сторони погодили наступні загальні умови, а саме: до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та Правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) 20 000,00 грн, максимальна відсоткова ставка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку (траншем) заборгованості 1,75 %.

За пунктами 1.10.2, 1.14 максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 447,125%.

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом.

21 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписала заявку-анкету на отримання кредиту, а саме сума кредиту - 3 000,00 грн, термін кредиту - 30 днів, реквізити банківської картки - НОМЕР_1 .

21 грудня 2019 року ОСОБА_1 також підписала пропозицію надання 2 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 21 грудня 2019 року та акцепт оферти від 21 грудня 2019 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14 жовтня 2019 р. (оферта), за умовами яких розмір кредиту (траншу) 3 000 грн; строк користування кредитом (траншем) - 30 днів; строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14 жовтня 2019 року - 3 роки; відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка - 638,75 %; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні - 1 575 грн грн; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) - 638,75 %.

Як вбачається з довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Інфінанс», акцепт договору позичальника - аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 8r9r2w, час відправки ідентифікатора позичальнику 21/12/2019, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор НОМЕР_5.

За листом ТОВ «Інфінанс» від 14 липня 2021 року, адресованим ТОВ «Вердикт Капітал» зазначено, що з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позики, право вимоги яких відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» згідно з відповідним договором факторингу, надано інформацію про ОСОБА_1 .

Також матеріали справи містять квитанцію за сплату № 45102124 від 21 грудня 2019 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якої 21.12.2019 о 09:19 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 3 000,00 грн на картку НОМЕР_2 .

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників.

З реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/2021 від 14 липня 2021 року вбачається, що також відступлено право вимоги за договором позики № від 14 жовтня 2019 року, який укладено з ОСОБА_1 , дата закінчення договору - 20.01.2020 року, сума виданого кредиту - 3 000 грн, заборгованість за тілом кредиту - 3 000 грн, заборгованість за процентами - 30 030 грн, загальна сума заборгованості за кредитом - 33 030 грн.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики № від 14 жовтня 2019 року, укладений з ОСОБА_1

ТОВ «Коллект Центр» зазначив, що у відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 57 022,50 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 54 022,50 грн.

Позивач, з урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності, просив стягнути заборгованість у розмірі 36 127,50 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 33 127,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14 жовтня 2019 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписала його одноразовим ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Коллект Центр» умов договору надання позики № щодо надання позичальнику позику у розмірі 3 000 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку). Крім цього, матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність відповідачу електронного платіжного засобу № НОМЕР_2 . Не надано представником позивача також і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Універсальні платіжні відомості», що здійснило переказ коштів у розмірі 3 000 грн на карту № НОМЕР_2 , тобто представником позивача не надано доказів щодо перерахування кредитних коштів відповідачу. Позивач не надав суду доказів порушення його прав, за захистом яких мало місце звернення до суду. Доказування на припущеннях не допускається. Отже суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, в зв`язку з недоведеністю вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

На підтвердження виконання кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів в сумі 3 000 грн позичальнику ( відповідачу) на її картковий рахунок, позивач надав квитанцію № 45102124 від 21 грудня 2019 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якої 21.12.2019 о 09:19 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 3 000,00 грн на картку НОМЕР_2 , що є належним і достатнім доказом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в підписаній 21.12.2019 ОСОБА_1 заявці-анкеті на отримання кредиту в сумі 3 000,00 грн остання зазначила реквізити банківської картки - НОМЕР_1 .

При цьому, відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_3 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Доказів того, що на картковий рахунок НОМЕР_1 не було перераховано суму у розмірі 3 000 грн 21.12.2019 відповідач не надала.

Таким чином, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 57 022,50 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 54 022,50 грн.

При цьому, жодних доказів на спростування факту наявності чи розміру заборгованості відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 36 127,50 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 33 127,50 грн, в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а тому вказане судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою, пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 3 028 грн судового збору, а за подання апеляційної скарги 4 542 грн.

З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 7 570 грн.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Згідно з частиною першою статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», положення якої знайшли свій розвиток у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (частина третя статті 28 Правил адвокатської етики).

Чинним цивільним процесуальним законодавством визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.

Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У справі, яка переглядається, інтереси ТОВ "Коллект Центр" представляло АО "Лігал Ассістанс" на підставі договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п. 4 договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати.

До позову надано також прайс-ліст АО «Лігал Ассістанс», яким визначено, що надання усної консультації (без вивчення документів) - 1500 грн, з вивченням документів - 2000 грн, складання позовної заяви - 3000 грн. за документ/годину у разі фіксованої ставки, та від 1500 грн. у разі погодинної ставки.

02 січня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» підписано заявку на надання юридичної допомоги № 503, якою погоджено надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : надання усної консультації з вивченням документів - 2 години, 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 5 годин, 10 000 грн.

08 січня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» підписано акт про надання юридичної допомоги, яким погоджено надання правових послуг адвокатським об`єднанням товариству відповідно до заявки на надання юридичної допомоги за списком, в тому числі щодо відповідача ОСОБА_1

10.01.2024 ТОВ «Коллект Центр» сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» 51000 грн за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року.

В позові ТОВ «Коллект Центр» зазначено суму понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.

Відповідачем заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не подавались.

Керуючись критеріями, визначеними частиною третьою статті 141 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правову допомогу в сумі 13 000 грн відповідає критерію реальності адвокатських послуг та критерію обґрунтованості їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і пропорційні із складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» ( ) заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14.10.2019 в сумі 36 127,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» ( )витрати по сплаті судового збору в сумі 7 570 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук