Провадження № 2/761/1795/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 16.12.1995 р. між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2010 р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2013 р. з ОСОБА_3 на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 р. до досягнення повноліття дітей. Постановою Київського апеляційного суду від 11.03.2020 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2013 р. змінено спосіб стягнення - стягнуто з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 20 270,00 грн. щомісячно. Починаючи з 11.03.2020 р. ОСОБА_3 вчасно сплачував аліменти, аж до введення в державі воєнного стану. Починаючи з 26.02.2022 р. неповнолітня дитина знаходиться на повному утриманні позивача, зважаючи на те, батько і син виїхали за межі України після початку війни та проживають в Федеративній Республіці Німеччина. 13.03.2022 р. ОСОБА_3 уклав договір про навчання ОСОБА_5 у навчальному закладі протягом 2022/2023 р.р. і сплатив за навчання сина у «Berlin Brandenburg International School»суму у розмірі 11 940,00 Євро і при цьому з нього стягуються аліменти у розмірі 20 270,00 грн. ОСОБА_2 не бере участі в утриманні на навчанні сина, хоча має таку можливість, оскільки відповідач за рішенням суду про поділ спільного майна отримала у власність нерухоме майно. Крім того, ОСОБА_2 звернулась з до суду з заявою про визначення розміру заборгованості по аліментам розміром у 2 016 740,34 грн. За таких обставин, зважаючи на те, що стан здоров`я, матеріальне становище відповідача та інші обставини дають достатньо підстав вважати, що остання має можливість приймати участь у додаткових витратах на навчання дитини, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 363 548,12 грн., що згідно офіційного курсу станом на 09.11.2022 р. еквівалентно 9 950,00 Євро, додаткових витрат на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Провадження у справі відкрито 17.01.2024 року, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача надано відзив на позов, де зазначено наступне. 19.05.2023 р. рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/14897/22 встановлено факт перебування неповнолітнього ОСОБА_5 на утримані батька та проживання з ним однією сім`єю у період з 26.02.2022 р. по дату ухваленні рішення, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_5 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2013 р. та постанови Київського апеляційного суду від 11.03.2020 р. припинено з 26.02.2022 р. на час перебування ОСОБА_5 на утриманні свого батька та проживання разом з ним. 24.07.2023 р. ОСОБА_5 повернувся в Україну до свого постійного місця проживання разом з матір`ю. 30.01.2024 р. постановою Київського апеляційного суду залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2023 р., яким встановлено борг ОСОБА_3 за аліментами та стягнуто з нього суму у розмірі 2,4 млн. грн. Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання сина, позивачем не доведено особливих обставин для здійснення таких витрат. Витрати на навчання дитини є поточними і не можуть вважатись додатковими за відсутності наявності особливих обставин. Відповідач є пенсіонеркою, яка отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю. Загальний розмір місячного доходу відповідача у 2023 р. склав 6700,00 грн., річний - 80 400,00 грн. Крім того, на утриманні відповідача є її мати - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також не має доходу окрім мінімальної пенсії. Також представник відповідача зазначив, що нерухоме майно, яке було у спільній сумісній власності сторін, і поділ якого було здійснено в судовому порядку, а саме квартира є єдиним житлом відповідача та її дітей (встановлено судовим рішенням) і не може приносити дохід. Крім того, представником ОСОБА_2 зазначено, що грошові кошти у розмірі 2,4 млн. грн. (заборгованість по аліментам) є в розумінні чинного законодавства України власністю дитини та, на відміну від матері дитини, позивач має змогу оплачувати навчання сина у приватній школі. Так, з інформаційної довідки № 364941256 від 07.02.2024 р. вбачається, що не зважаючи на те, що ОСОБА_3 не проживає в Україні, є громадянином Великобританії, він також має нерухоме майно в Україні. Особливу увагу представник відповідача звертає на те, що при розлученні між сторонами досягнуто домовленостей, що ОСОБА_2 не претендує на їх спільний бізнес та нотаріально відмовляється від своєї частки в розмірі 50% ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» на користь позивача, а ОСОБА_3 в свою чергу, оплачує навчання двох синів. Про вказані обставини зазначено в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2014 р. у справі № 2610/1028/2012 та в рішенні Верховного Суду від 02.02.2022 р. у справі № 2610/23391/2012.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач заперечувала щодо стягнення з неї додаткових витрат на дитину, у зв`язку із відсутністю правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, і не заперечується учасниками процесу, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстровану шлюбі від якого мають двох синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2010 р.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року до досягнення повноліття дітей.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.03.2020 р. скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та ухвалено нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 4 березня 2013 року зі стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, зазначивши, що до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 20 270 грн (двадцять тисяч двісті сімдесят) щомісячно, починаючи з дня набрання даного рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2023 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання дитини разом з батьком і перебування дитини на його утриманні, припинення стягнення аліментів.

Встановлено факт перебування неповнолітнього ОСОБА_5 , на утриманні свого батька ОСОБА_3 , та проживання з ним однією сім`єю у період з 26.02.2022 р. по дату ухвалення даного рішення суду, тобто по 19.05.2023 р.

Стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 , призначених на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 04.03.2013 р. у справі № 2610/23392/2012 та постанови Київського апеляційного суду від 11.03.2020 р. у справі № 761/39512/18, припинити з 26.02.2022 р. на час перебування ОСОБА_5 , на утриманні свого батька ОСОБА_3 та проживання разом з ним.

При цьому судом встановлено і це не заперечувалось сторонами, що 26.02.2022 ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_7 , виїхали у Федеративну Республіку Німеччина де спільно проживають.

Також судом було встановлено, що з 01.04.2022 р. ОСОБА_8 , навчається у приватній школі «Berlin Brandenburg International School» у місті Берлін. Вартість підтверджених позивачем витрат на навчання сина у приватній школі станом на 28.09.2022 р. становила 11940,00 Євро.

Як вказує представник позивача, ОСОБА_2 в утриманні та навчанні сина участі не приймає, хоча має таку можливість, а тому просить стягнути з відповідача суму у розмірі 363 548,12 грн., що еквівалентно 9 950,00 Євро додаткових витрат на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

На цьому наголосив Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 у справі № 760/10847/20-ц.

Таким чином, положення ст. 85 СК України вказують на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 26 серпня 2020 року (справа № 336/1488/19).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що саме необхідність навчання неповнолітньої дитини в приватній школі спричинена (обумовлена) станом його здоров`я, розвитком певних здібностей, має наслідком наявність витрат, які в розумінні вищенаведених положень СК України, є додатковими витратами на утримання.

Обраний позивачем для здобуття сином освіти навчальний заклад є приватним закладом загальної середньої освіти. Доказів того, що навчальний заклад «Berlin Brandenburg International School» є спеціалізованим під час розгляду справи отримано не було.

Положеннями Закону України «Про загальну середню освіту» визначено, що загальна середня освіта - цілеспрямований процес оволодіння систематизованими знаннями про природу, людину, суспільство, культуру та виробництво засобами пізнавальної і практичної діяльності, результатом якого є інтелектуальний, соціальний і фізичний розвиток особистості, що є основою для подальшої освіти і трудової діяльності.

Частиною 3 ст. 150 СК України визначено, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов`язком батьків.

Витрати на навчання дитини є поточними та не можуть вважатись додатковими за відсутності доказів на підтвердження наявності особливих обставин.

Також слід зазначити, що доводи позивача, що ОСОБА_2 має фінансову можливість забезпечувати навчання сина в обраній позивачем школі, не свідчить про такий його обов`язок, за відсутності належних та допустимих доказів про те, що відповідні витрати викликані особливими обставинами і є додатковими в розумінні сімейного законодавства.

За положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як це визначено ст. 13 ЦПК України.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено обставин, з якими чинне законодавство України передбачає можливість стягнення додаткових витрат на дитину, а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні позову.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,133-141,259,352,354 ЦПК України, ст. 185 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя