КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 369/7931/21
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8302/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Кононовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Титича Віталія Миколайовича та представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - адвоката Бабича Миколи Михайловича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 жовтня 2023 року та представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - адвоката Бабича Миколи Михайловича на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року (суддя Волчко А.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі», Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності, зобов`язання припинити дії, що порушують право власності, та відновлення правового становища, яке існувало до порушення,

встановив:

у червні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діяв адвокат Титич В.М., звернулись до суду з позовом, у якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просили:

визнати рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 718 від 31 серпня 2015 року в частині безоплатної передачі з балансу Білогородської сільської ради у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичні об`єкти: ПЛ-0,4 кВ Л-1 від КТП 10/0,4 кВ № 988; ПЛ-0,4 кВ Л-2 від КТП 10/0,4 кВ № 988; електрообладнання КТП 10/0,4 кВ № 988; силовий трансформатор в КТП 10/0,4 кВ № НОМЕР_1 потужністю 160 кВт протиправним та нечинним з моменту прийняття;

визнати за ними право спільної часткової власності на КТП-988;

зобов`язати ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» припинити дії, що порушують їх право на користування та розпорядження електротехнічним обладнанням, яке перебуває в їх спільній власності, шляхом зобов`язання відповідача погоджувати з ними підключення додаткових споживачів до електромереж чи КТП-988;

зобов`язати ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» відновити їх правове становище одним із наступних шляхів на вибір відповідача: здійснити заходи щодо ліквідації підключення споживачів, які були підключені відповідачем без попереднього погодженням з ними до електромереж чи КТП-988 або; зобов`язати

відповідача вжити ефективних заходів для спонукання додаткових споживачів, підключених відповідачем до електромереж чи КТП-988, погодити з ними таке підключення;

стягнути з ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» судовий збір у розмірі 5 448грн та витрати на професійну правничу допомогу.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачки зазначали, що 26 лютого 2004 року на замовлення Бобрицької сільської ради відповідач надав «Технічні умови № 458 на проектування електроустановок» (далі - Технічні умови), якими визначено: споживачем - житловий масив АДРЕСА_1 ; джерелом електропостачання - ПС Гнатівка 35/10 кВ. Згідно п. 6.а Технічних умов Бобрицьку сільську раду, як замовника, зобов`язано запроектувати та збудувати комплексну трансформаторну підстанцію (КТП) з трансформатором необхідної потужності відповідно до проекту, живлення проектованої КТП 10/0,4 кВ виконати від ПЛ - 10 кВ П-ТП-736.

Позивачки зазначали, що одночасно з цим, відповідач надав їм технічні умови на приєднання до їх електроустановок від КТП, запроектованого за Технічними умовами, а саме: Технічними умовами № 78 відповідач надав згоду на проектування електропостачання житлового будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; Технічними умовами № 79 - на проектування електропостачання житлового будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з джерелом електропостачання від КТП, запроектованого Технічними умовами.

Позивачки посилалися на те, що 5 березня 2004 року на їх замовлення ТОВ «Арх-Буд» розробило «Робочий проект Електропостачання житлового масиву в АДРЕСА_1 (далі - Проект), відповідно до якого підключення споживачів до КТП проектною потужністю у 160 кВт, мало бути здійснене трьома окремими лініями електропередавання через власний автоматичний вимикач номінального струму, відповідно до розрахованого обсягу сумарної проектної потужності кожного споживача, а саме: Лінія 1 - житловий АДРЕСА_1 ; Лінія 2 - житловий будинок ОСОБА_2 ; Лінія 3 - житловий будинок ОСОБА_1 . Кожна лінія електропередавання підключена безпосередньо до КТП через окремі струмообмежувальні електричні вимикачі (100А), які обмежують/дозволяють споживачам кожної лінії отримувати електроенергію в обсягах граничної потужності до 60 кВт. Проектом передбачено 60 кВт потужності проектованої КТП, що залишається після розподілення позивачкам на електропостачання житлового масиву в с. Білогородка. Рішенням відповідача № 14 від 12 березня 2004 року було погоджено Проект та продовжено Технічні умови.

Позивачки зазначали, що будівельні та електромонтажні роботи з монтажу повітряної лінії електропередавання напругою 10 кВ, повітряної лінії 0,4 кВ (далі - Лінії електромереж), облаштування трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ, потужністю 160 кВт здійснено ТОВ «Арх-Буд» на підставі договору № 7 від 2 лютого 2004 року, згідно якого загальна вартість робіт становила 113 677грн, які були сплачені ними у повному обсязі. У повній відповідності до Проекту була збудована та 30 березня 2004 року введена в експлуатацію комплектна трансформаторна підстанція (далі - КТП-988). Відповідно до Акту № 533 від 30 березня 2004 року Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії по Київській області електроустановку КТП-988 було допущено до експлуатації з дозволеною потужністю в 160 кВт. Підключення їх будинків до КТП-988 виконано у відповідності до Проекту, а саме, безпосередньо через окремі струмообмежувальні автоматичні вимикачі 100А з максимальною пропускною потужністю 65 кВт.

Позивачки посилались на те, що листом № 75 від 9 червня 2004 року виконавчий комітет Бобрицької сільської ради повідомив відповідача про те, що електроустановка КТП-988 побудована за їх кошти, а тому подальші підключення споживачів до КТП-988

потрібно попередньо узгоджувати із ними. Однак, у жовтні 2019 року вони виявили підключення додаткових споживачів до лінії електропередачі на ділянці КТП-988 до будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, вони звернулись до відповідача з проханням здійснити заходи ліквідації підключення третіх осіб до лінії та привести експлуатацію КТП-988 у відповідність до Проекту з дотриманням схеми підключення, проте згідно листа відповідача № 03/400/100/9564 від 15 липня 2019 року будь-яких порушень правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2019 року № 312, не виявлено, із чого слідує, що несанкціоноване підключення додаткових споживачів до КТП-988 без їх відома здійснювалось безпосередньо відповідачем. 14 липня 2020 року вони знову виявили додаткове підключення третіх осіб до КТП-988, яке також не було з ними узгоджене, після чого повторно звернулись до відповідача з приводу невиконання останнім договірного зобов`язання. Відповідно до листа відповідача № 10/100/5913 від 11 серпня 2020 року підключення здійснено не до самої КТП-988, а до ділянки між цією КТП та будинком клієнта, відтак надати відповідь стосовно того, хто та на яких підставах здійснив таке підключення не видається за можливе.

Позивачі вважали, що такі дії відповідача є такими, що порушують їх права, як власників електромережі та КТП-988, користуватись своїм майном відповідно до його призначення та розпоряджатись ним, а саме надавати іншим особам право користуватись КТП-988 та отримувати відшкодування за таке користування. Крім того, сумарна абонована потужність електроустановок додаткових споживачів, приєднаних відповідачем, значно перевищує потужність КТП-988, що призвело до порушення їх надійності та роботоспроможності. Приєднання до належного їм КТП-988 додаткових споживачів понад граничний об`єм потужності супроводжується відхиленням експлуатаційних параметрів КТП-988 від граничнодопустимих значень, що призводить до зниження надійності роботи, несправності, виходу з ладу їх обладнання, зниження параметрів якості та припинення електропостачання. Зазначені порушення мають наслідком порушення їх прав як споживачів електроенергетичних послуг, а саме право отримувати електричну енергію у необхідних їм обсягах, в межах граничної потужності 60 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості у відповідності до умов договорів.

Під час розгляду справи, у судовому засіданні 9 грудня 2021 року представник відповідача повідомив суду, що рішенням Білогородської сільської ради № 718 від 31 серпня 2015 року «Про безоплатну передачу у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичних об`єктів та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою під розміщення трансформаторних підстанцій», КТП № 988 передано у власність відповідача.

Позивачі стверджували, що у Білогородської сільської ради відсутні будь-які документальні підтвердження (правочини, рішення суду, акти введення майна в експлуатацію, тощо) права власності на КТП № 988, відтак Білогородська сільська рада не мала жодних правових підстав для прийняття рішення про безоплатну передачу відповідачу майна, належного їм на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року прийнято відмову ОСОБА_2 від позову та закрито провадження за її позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2023 року позов задоволено частково, визнано рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 718 від 31 серпня 2015 року в частині безоплатної передачі з балансу Білогородської сільської ради у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичних об`єктів: ПЛ-0,4 кВ Л-1 від КТП 10/0,4 кВ № 988; ПЛ-0,4 кВ Л-2 від КТП 10/0,4 кВ № 988; електрообладнання КТП 10/0,4 кВ № 988; силовий трансформатор в КТП 10/0,4 кВ № НОМЕР_1 потужністю 160 кВт протиправним та нечинним з

моменту прийняття. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року стягнуто з Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на оплату судового збору, у розмірі 1 012,25грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на оплату судового збору, у розмірі 3 178грн, та понесені на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 50 000грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Титич В.М. просить рішення суду частково змінити, визнавши право спільної часткової власності ОСОБА_1 на КТП № 988 у рівних частинах з ОСОБА_2 , стягнути з ПрАТ «ДТЕК Київській регіональні електромережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 5 574,60грн та витрати, пов`язані з оплатою послуг на професійну правничу допомогу.

Представник позивачки зазначає, що суд першої інстанції фактично встановив, що ОСОБА_1 набула право власності на частку у праві спільної часткової власності на лінії електромереж та електроустановку КТП №988, факту понесення нею витрат на придбання, виготовлення (монтування), спорудження КТП № 988, однак у резолютивній частині рішення суд першої інстанції не зробив висновок щодо задоволення основної позовної вимоги про визнання права спільної часткової власності на КТП №988, задовольнивши при цьому лише похідну вимогу про визнання протиправним та нечинним рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 718 від 31 серпня 2015 року в частині безоплатної передачі з балансу Білогородської сільської ради у власність ПАТ «Київобленерго» спірних енергетичних об`єктів, що не відповідає вимогам статті 365 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі представник ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - адвокат Бабич М.М. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, недоведеність обставин справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку з приводу кола замовників розробки Проекту, вказавши, що Проект розроблявся ТОВ «Арх-Буд» на замовлення позивачки, тоді як зі змісту самого Проекту вбачається, що замовниками його розробки була не тільки позивачка ОСОБА_1 , а і Бобрицька сільська рада та ОСОБА_2 .

Також, представник відповідача посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази виконання підключення житлового будинку позивачки до КТП №988 у відповідності до Проекту, а саме безпосередньо через окремі струмообмежувальні автоматичні вимикачі 100А з максимальною пропускною потужністю 65 кВт. Окрім того, в матеріалах справи відсутній договір про користування електричною енергією побутовим споживачем, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем, у якому зазначені потужність, адреса споживання, межа балансової належності, яке електрообладнання і у якої сторони на балансі, відповідальність сторін. У той же час, докази витрати коштів та будівництво, доказів володіння і користування ОСОБА_1 спірним електрообладнанням з 30 березня 2004 року, тобто з дати введення його в експлуатацію, також відсутні.

Представник відповідача стверджує, що ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні

електромережі» не отримувало листа виконавчого комітету Бобрицької сільської ради № 75 від 9 червня 2004 року, яким повідомлено про обов`язок погоджувати з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підключення споживачів до КТП № 988. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, до відповідачем здійснювалось підключення будь-яких споживачів до КТП № 988.

Крім цього, представник відповідача вважає, що згідно статті 49 Закону України «Про ринок електричної енергії» позивачка, як власник електричних мереж, яка не є оператором системи розподілу, була зобов`язана укласти з оператором системи розподілу, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані її мережі, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою регулятором, однак такий договір між ОСОБА_1 та відповідачем не укладався.

Також представник відповідача зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо належності позивачці на праві власності (користування) енергетичних об`єктів: ПЛ-0,4 кВ Л-1 від КТП 10/0,4 кВ № 988; ПЛ-0,4 кВ Л-2 від КТП 10/0,4 кВ № 988; електрообладнання КТП 10/0,4 кВ № 988; силовий трансформатор в КТП 10/0,4 кВ № НОМЕР_1 потужністю 160 кВт, відтак нею не доведено порушення її прав з боку відповідачів. Більше того, відповідно до Технічних умов, вказані енергетичні об`єкти призначені для обслуговування житлового масиву в АДРЕСА_1 , що виключає можливість розглядати їх як окремий об`єкт права власності, а законом не передбачено можливості самостійного відчуження інженерних споруд, які складають єдине ціле з житловим масивом (жилим багатоквартирним будинком), та визнання права власності на такі споруди.

Крім цього, представник відповідача вказує, що позивачкою оскаржується рішення Білогородської сільської ради від 31 серпня 2015 року, отже у даному випадку підлягають застосуванню положення статті 267 ЦК України, у зв`язку із закінченням строку позовної давності.

У поданій апеляційній скарзі на додаткове рішення представник ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - адвокат Бабич М.М. просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника позивача про стягнення судових витрат відмовити, посилаючись на недоведеність фактів, неповноту дослідження доказів, порушення норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції не задовольнив жодної позовної вимоги до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», проте, ухвалюючи додаткове рішення, не врахував вимоги статті 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судових витрат до задоволених позовних вимог. Крім цього, суд першої інстанції в додатковому рішенні зазначив, що представник ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звертався із клопотання про зменшення розміру судових витрат, що не відповідає дійсності, оскільки представник відповідача у своїй заяві просив відмовити у заяві представника позивачки про стягнення судових витрат у повному обсязі.

Також, представник відповідача посилається на те, що згідно договору про надання правової допомоги № 23.07/20 від 1 липня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Титичем В.М., а також додаткової угоди до нього встановлено погодинний розмір оплати представника (партнер - 200 євро; адвокат - 150 євро; помічник адвоката - 70 євро), однак у зведених деталізаціях послуг та витрат за період з 1 липня 2020 року по 5 жовтня 2023 року, підписаних між ОСОБА_1 та адвокатом Титичем В.М., не зазначені посади осіб, які готували, затверджували та виконували роботи, відтак достеменно неможливо встановити хто саме виконував роботи і який саме погодинний розмір ставок слід застосовувати до кожного із зазначених пунктів. Крім того, зазначена деталізація послуг містить посилання на заяви і клопотання, які не були задоволені судом першої інстанції, відтак відсутні підстави для стягнення витрат за їх складання та подання

до суду.

Крім того, представник відповідача вказує, що згідно умов договору та додаткової угоди до нього, встановлено ставку оплати послуг з надання правової допомоги у євро, тоді як позивачці виставлялись рахунки у гривнях, без прив`язки до офіційного курсу на той момент, що унеможливлює зробити висновок про їх коректність.

У відзиві на апеляційні скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Титич В.М. просить апеляційне провадження в частині оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області закрити, посилаючись на те, що суд першої інстанції задовольнив позов виключно в частині вимог, заявлених до Білогородської сільської ради, тому ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не має права висувати заперечення стосовно вимог, заявлених до іншого відповідача.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Титич В.М. посилається на те, що матеріали справи містять належні та достатні докази на підтвердження наявності у ОСОБА_1 права спільної часткової власності на спірні енергетичні об`єкти, у свою чергу апелянт не надав суду будь-яких доказів, які засвідчували наявність права власності на ці об`єкти в нього чи у будь-якої іншої особи.

Також, представник позивачки посилається на те, що відповідач фактично ухилявся від виконання обов`язку подання належним чином оформленого відзиву на позовну заяву та виконання вимог суду щодо подання доказів, що призвело до затягування розгляду справи, а відтак і збільшення розміру витрат на професійну правову допомогу.

Білогородська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, будучи належним чином повідомленою про день,час та місце апеляційного розгляду (с.с.232, 246 т.2), двічі у судове засідання свого представника не направила, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність представника сільради.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників ОСОБА_1 - адвокатів Титича В.М. та Охомуш Д.М., які доводи апеляційної скарги представника позивачки підтримали, проти задоволення апеляційних скарг представника відповідача заперечували, пояснення представника ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - адвоката Бабича М.М., який доводи своїх апеляційних скарг підтримав, проти задоволення апеляційної скарги представника позивачки заперечував, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву на них, вважає, що апеляційна скарга представника позивачки задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга представника ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 26 лютого 2004 року Бобрицькій сільській раді ВАТ «А.Е.С. Київобленерго» Києво-Святошинського РЕМ були видані Технічні умови №458 на проектування електроустановок, житловий масив АДРЕСА_1 (с.с.10 т.1).

Також 26 лютого 2004 року ОСОБА_1 ВАТ «А.Е.С. Київобленерго» Києво-Святошинського РЕМ були видані технічні умови № 79 на проектування електропостачання побутового споживача, житловий будинок з 3-фазним вводом за адресою АДРЕСА_2 (с.с.11 т.1)

26 лютого 2004 року ОСОБА_2 ВАТ «А.Е.С. Київобленерго» Києво-Святошинського РЕМ були видані технічні умови № 78 на проектування електропостачання побутового споживача, житловий будинок з 3-фазним вводом, за адресою АДРЕСА_1 (с.с.12 т.1).

Згідно з пунктом 6.а) Технічних умов №458 Бобрицьку сільську раду, як замовника, для отримання відповідної потужності, зобов`язано запроектувати та збудувати

комплектну трансформаторну підстанцію (КТП) 10/0,4 кВ з трансформатором необхідної потужності відповідно до проекту. Живлення проектованої КТП виконати від ПЛ-10 Кв П-ТП-736.

2 лютого 2004 року між ТОВ «Арх-Буд» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір № 7 по проектуванню електропостачання житлових будинків в с. Білогородка; по монтажу повітряної лінії 10 кВ, 0,4 кВ та трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ потужністю 160 кВА; пусконалагоджувальну КТП-10/0,4 кв, ПЛ-10 та ПЛ-0,4 кВ;введення в експлуатацію цих об`єктів та вмикання під напругу (с.с.32 т.1)

5 березня 2004 року ТОВ «Арх-Буд» розробило «Робочий проект Електропостачання житлового АДРЕСА_1 Київської області», відповідно до якого підключення споживачів до КТП проектною потужністю 160 кВт, здійснювалось трьома окремими лініями електропередавання через власний автоматичний вимикач номінального струму, відповідно до розрахункового обсягу сумарної проектної потужності кожного споживача, а саме: лінія 1 - житловий масив по АДРЕСА_1 ; лінія 2 - житловий будинок ОСОБА_2 ; лінія 3 - житловий будинок ОСОБА_1 . Кожна лінія електропередавання підключена безпосередньо до КТП через окремі струмообмежувальні автоматичні вимикачі (100А), який обмежує/дозволяє споживачам кожної лінії отримувати електроенергію в обсягах граничної потужності до 60 кВт. Проектом передбачено 60 кВт потужності проектованої КТП, що залишається після розподілення споживачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на електропостачання житлового масиву по АДРЕСА_1 (с.с. 13-32 т.1).

Рішенням ВАТ «А.Е.С. Київобленерго» Києво-Святошинського РЕМ №14 від 12 березня 2004 року було погоджено робочий проект на електропостачання житлового масиву в АДРЕСА_1 та одночасно погоджено продовження Технічних умов № 458,78,79 від 26 лютого 2004 року (с.с.31 т.1).

Відповідно до Акту № 533 від 30 березня 2004 року допуску в експлуатацію електроустановки Державної Інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії по Київській області прийнято в експлуатацію електроустановку КТП-10/0,4 кВ дозволеною потужністю в 160 кВт. Акт підписаний від імені власника ОСОБА_2 (с.с. 136 т. 1).

21 травня 2004 року між ОСОБА_2 (споживач) та ВАТ ««А.Е.S. Київобленерго» (енергопостачальник) укладений договір № 517202 про користування електричною енергією побутовим споживачем, за умовами якого енергопостачальник зобов`язався надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відпводіно до граничної потужності 6- кВт з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язалася оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбаченими договором. (с.с.33 т.1)

9 червня 2004 року сільський голова Бобрицької сільської ради направив листа директору Києво-Святошинського РЕМ, у якому зазначив, що КТП 988 встановлена за кошти забудовників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому всі підключення до КТП 988 необхідно погоджувати із зазначеними забудовниками. Лист отримано Києво-Святошинським РЕМ 14 червня 2004 року (с.с.34 т.1).

5 липня 2005 року ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» Києво-Святошинського РЕМ видало Богданову Д.А. Технічні умови № 2221 на приєднання електроустановок за адресою АДРЕСА_3 до ТП - 988 (с.с.36 т.1)

Рішенням сорокової сесії шостого скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 718 від 31 серпня 2015 року «Про безоплатну передачу у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичних об`єктів та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою під розміщення трансформаторної підстанції» передано безоплатно з балансу Білогородської сільської ради у власність ПАТ

«Київобленеррго» енергетичні об`єкти, які наведені в додатку до даного рішення. Надано дозвіл ПАТ «Київобленерго» на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки під розміщення енергетичних об`єктів п. 1 даного рішення, що розташовані на території Білогородської сільської ради, площею 250кв.м земель розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії призначення на умовах довгострокової оренди строком на 49 років (с.с.172-173 т.1).

Згідно додатку № 1 на баланс Київобленерго передані трансформаторні підстанції, зокрема, № 988, ТП-10/0,4 кВ та всі магістральні ЛЕП-0,4кВ від ТП-10/0,4кВ № 988. (с.с.174 т.1).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка несла витрати з придбання, виготовлення (монтування), спорудження КТП-988 в рівних долях з іншими особами, тому набула право власності на частку ліній електромереж та електроустановку КТП-988. Також суд зазначив, що Білогородська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області при прийнятті рішення № 718 від 31 серпня 2015 року «Про безоплатну передачу у власність ПАТ «Київобленерго» енергетичних об`єктів та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою під розміщення трансформаторної підстанції» не врахувала ту обставину, що дані електроустановки належать іншим особам, які виступали замовниками її будівництва (встановлення), а отже порушила їх право на спільну часткову власність та не діяла у спосіб, визначений Конституцією та Законами України, та не мала підстав передавати у власність ПАТ «Київобленерго» електроустановки (електрообладнання) КТП 10/0,4 кВ № 988, ПЛ 0,4 кВ Л-1 віл КТП 10/0,4 кВ № 988, ПЛ 0,4 кВ Л-2 від КТП 10/0,4 кВ № 988, силовий трансформатор в КТП 10/0,4 кВ № 988 потужністю 160 кВА, будівництво (монтаж) яких був виконаний на замовлення Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» відповідно здійснювати приєднання нових споживачів до зазначених електричних мереж.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №

372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.

Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності.

Згідно зі статтею 3 ЦК України є неприпустимим позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені

законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права

власності не встановлена судом.

Відповідно до частини 1 статті 331 ЦК України (в редакції, чинній на дату введення в експлуатацію спірного нерухомого майна) право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо

право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Стаття 355 ЦК України передбачає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 357 ЦК Україничастки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частина 1 статті 364 ЦК України передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 369 ЦК України).

За змістом статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про енергетику» (чинного на момент виникнення правовідносин), проектування та будівництво (нове будівництво, реконструкція капітальний ремонт, технічне переоснащення) об`єктів електроенергетики здійснюються відповідно до законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Державний класифікатор будівель та споруд визначає Інженерні споруди як об`ємні площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та ін.

Визначення трансформаторної підстанції та комплектної трансформаторної підстанції наведене у ДГС 24291-90 «Електрична частина електростанції та електричної мережі. Терміни та визначення».

Відповідно до ДГС 24291-90 електрична підстанція - це електроустановка, призначена для прийому, перетворення і розподілу електричної енергії, складається з трансформаторів або інших перетворювачів електричної енергії, пристроїв управління,

розподільних і допоміжних пристроїв по ДГС 19431. В свою чергу, трансформаторна підстанція - це електрична підстанція призначена для перетворення електричної енергії однієї напруги в енергію іншої напруги за допомогою трансформаторів. Комплектна трансформаторна підстанція (КТП) - це підстанція, що складається з шаф або блоків з вбудованим в них трансформатором і іншим устаткуванням розподільного пристрою, поставляється в зібраному або підготовленому для збірки вигляді Корпус таких підстанцій виготовляється збірно-зварювальним способом з металу. Внутрішнє наповнення підстанції знаходиться в прямій залежності від її прямого призначення.

Наведене свідчить, що ані лінії електропередачі, ані комплектна трансформаторна підстанція (КТП) не містить обов`язкових ознак нерухомого майна, визначених ст. 181 ЦК України, оскільки їх можливо перемістити і це не призведе до її знецінення та зміни її призначення. Право власності на зазначені рухомі об`єкти не потребує державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, технічні умови на проектування електроустановок були отримані Бобрицькою сільською радою, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Будівельні та електромонтажні роботи були здійснені ТОВ «Арх-Буд» на підставі договору, укладеного з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять документів, які б підтверджували оплату договору, а також розмір внеску кожного замовника у оплату проведених робіт.

Виходячи з вищевикладеного та наданих суду документів, вбачається, що спірне майно було створено на замовлення Бобрицької сільської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , акт допуску в експлуатацію електроустановки був підписаний ОСОБА_2 , однак, до участі у справі не були залучені ОСОБА_2 та Бобрицька сільська рада.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що первісно даний позов був поданий в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак остання подала заяву про те, що не надавала згоду на пред`явлення позову в її інтересах, а у подальшому подала заяву про відмову від позову, яка була задоволена судом.

Разом з цим, заявляючи вимоги про визнання права власності на частку у спільному майні, ОСОБА_1 не залучила до участі у справі у якості відповідачів ОСОБА_2 та Бобрицьку сільську раду (припинена 23 лютого 2023 року) , що позбавило можливості суд з`ясувати вклад кожного із замовників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Крім того, до участі у справі не були залучені споживачі, які за твердженням позивачки, були неправомірно під`єднанні до КТП № 988 і відключення яких від електромережі вимагала позивачка.

За положеннями частин 1 - 3 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Виходячи із обставин справи та заявлених позовних вимог, апеляційний суд вважає, що позивачкою невірно визначено коло учасників у справі, зокрема не залучено у якості співвідповідачів ОСОБА_2 , Бобрицьку сільську раду, а після припинення

сільської ради її правонаступника, споживачів, які були підключенні до КТП № 988, прав та обов`язків яких стосуються заявлені позовні вимоги, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають внаслідок неналежного складу співвідповідачів.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що Білогородська сільська рада не залучалася до участі у справі, як правонаступник Бобрицької сільської ради, і судом не з`ясовувалися межі правонаступництва.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України апеляційний суд не може залучити до участі у справі належного відповідача та співвідповідача.

Доводи представника позивачки про необхідність закриття апеляційного провадження, відкритого за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі», оскільки суд першої інстанції не задовольнив позовні вимоги, пред`явлені до цього відповідача, апеляційний суд вважає безпідставними, так як у мотивувальній частині рішення суд фактично визнав право власності ОСОБА_1 на частку у спірному майні, проти чого заперечує ПрАТ «ДТЕК «Київські регіональні електромережі».

Апеляційний суд вважає, що оцінка доводам апеляційної скарги представника позивачки, та іншим доводам апеляційної скарги представника відповідача може надаватися тільки після залучення до участі у справі всіх належних та зацікавлених осіб.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу».

Оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 жовтня 2023 року підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, то додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року, яким здійснено розподіл судових витрат ОСОБА_1 , також підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Титича Віталія Миколайовича залишити без задоволення, апеляційні скарги представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Київські регіональні електромережі» - адвоката Бабича Миколи Михайловича задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 жовтня 2023 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК «Київські регіональні електромережі», Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності, зобов`язання припинити дії, що порушують право власності, та відновлення правового становища, яке існувало до порушення, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 4 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук