КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6287/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Київ

Справа № 758/44/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Київської міської ради, яка подана представником Плахотніком Романом Анатолійовичем, на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року та рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року, ухвалені у складі судді Петрова Д.В.,

у справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Романа Олеговича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Курсор-Авто», третя особа - Гаражний кооператив «Вікторія», про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та приведення у придатний для використання стан,

встановив:

У січні 2021 року позивач Київська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О., ТОВ «Курсор-Авто», третя особа: Гаражний кооператив «Вікторія» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання звільнити та повернути самовільно зайняту земельну ділянку, привівши її у придатний для використання стан.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 23.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Р.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48383319, яким за ОСОБА_1 зареєстровано приватну власність на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 , а саме гараж № НОМЕР_1 ряд № 11 .

13.01.2020 року цим же нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 50632949, яким право приватної власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ТОВ «Курсор-Авто».

Вказує, що згідно з нормами чинного законодавства України, які регулюють правовідносини в сфері землекористування, розпорядження землями комунальної власності міста Києва, у тому числі надання земельних ділянок у власність чи користування, відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу. Проте жодних рішень щодо передачі спірної земельної ділянки під будівництво ні ОСОБА_1 , ні ТОВ «Курсор-Авто», ні іншим особам у власність чи користування Київською міською радою не приймалося.

31.01.2020 проведено обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 (обліковий код земельної ділянки: 91:066:0005), за результатами якого встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташовані індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі Гаражного автокооперативу «Вікторія» у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, про що складено акт обстеження №20-0050-07.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 здійснив самочинне будівництво об`єкта нерухомого майна на зазначеній вище земельній ділянці, яка належить на праві власності територіальній громаді міста Києва та на підставі неналежних документів здійснив реєстрацію самочинно збудованого нерухомого майна та у незаконний спосіб намагається заволодіти землями комунальної власності, які належать територіальній громаді міста Києва згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

Київська міська рада не погоджується з діями приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р.О. та вважає їх такими, що прийняті у спосіб, який суперечить нормам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а записи про реєстрацію права власності на об`єкт майна - таким, що підлягає скасуванню, оскільки всупереч п.3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріусом не зроблено обов`язковий запит до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо правомірності посвідченого права власності за ОСОБА_1 зазначеного об`єкта нерухомого майна. ОСОБА_2 не було здійснено дій, передбачених статтями 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Листом Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.10.2019 №062/14-14547 (И-2019) повідомлено, що згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за адресою АДРЕСА_1 не проводилась реєстрація права власності на гараж № НОМЕР_1 ряд № 11 в ГБК «Вікторія». Листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.01.2020 №073-1066 повідомлено, що Департаментом за адресою АДРЕСА_1 будь-які дозвільні документи, що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність до експлуатації об`єкта будівництва (гаражних боксів) не видавалось та не реєструвалось.

Позивач вважає, що в діях ОСОБА_1 та ТОВ «Курсор-Авто» наявні ознаки самовільного зайняття земельної ділянки на АДРЕСА_1 , оскільки земельна ділянка на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва не була відведена у відповідності до вимог законодавства для будівництва об`єктів нерухомого майна, таке майно підлягає знесенню. У відповідності до вимог ст. 152 ЗК України особа, що використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошт.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2019 №48383319 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.01.2020 № 50632949 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, за ТОВ «Курсор-Авто»;

- зобов`язати ТОВ «Курсор-Авто» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 32,2 кв. м на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005), та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року частково задоволено клопотання представника відповідача ТОВ «Курсор-Авто» адвоката Опрі Н.Л. про закриття провадження у справі №758/44/21.

Провадження у справі за позовом Київської міської ради в частині вимог до ТОВ «Курсор-Авто» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та приведення у придатний для використання стан - закрито.

Роз`яснено Київській міській раді, що розгляд справи за позовом Київської міської ради до ТОВ «Курсор-Авто» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та приведення у придатний для використання стан, віднесено до господарської юрисдикції.

У решті вимог клопотання - відмовлено.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року позовні вимоги Київської міської ради до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р.О. - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням та ухвалою, представник Київської міської ради - Плахотнік Р.А. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду про закриття провадження та рішення суду та прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що державним реєстратором отримана відповідь на запит від КП «Київське БТІ» щодо посвідченого права власності за ОСОБА_1 , в якій зазначено, що гараж на праві власності за ним не зареєстрований, що не було досліджено і враховано судом першої інстанції. Таким чином приватним нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на підставі неналежних документів, відповідно з порушенням порядку реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно. Матеріали справи не містять документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Стверджує, що рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято у спосіб, що суперечить нормам Закону та Порядку, що як наслідок виключає можливість прийняття наступних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що не враховано та не досліджено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Крім того, розпорядженням Київської міської ради від 08.10.2001 № 969-мг надано дозвіл на розташування автостоянки на АДРЕСА_1 , а ніяк не для будівництва гаражів.

Звертає увагу, що Київська міська рада, як законний власник земельної ділянки, на якій знаходиться спірний об`єкт нерухомого майна не приймала рішень про передачу у власність чи користування ні відповідачу, ні Гаражному автокооперативу «Вікторія». Отже, Гаражний автокооператив «Вікторія» не набув права користування/власності на земельну ділянку, адже відповідного рішення Київська міська рада не приймала і рішення КМР № 342/9830 від 23.20.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Гаражному автокооперативу «Вікторія» на АДРЕСА_1 , для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» не є відповідним рішенням. Крім того, матеріали справи № 758/44/21 не містять доказів звернення гаражного кооперативу «Вікторія» до позивача щодо передачі земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилання суду першої інстанції на судову практику Верховного Суду, згідно з якою у спорах про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно нотаріус не є належним відповідачем, є необґрунтованими. Нотаріус вчинив реєстраційну дію, свідомо та умисно порушуючи певні норми законодавства, при цьому він був обізнаний про те, він вчиняє їх всупереч положенням нормативно-правових актів, що свідчить про можливість пред`явлення позовної вимоги до такої особи, оскільки вона в такий спосіб може порушувати певні права юридичної чи фізичної особи.

Вказує, що дана справа має значний суспільний інтерес, оскільки її вирішення має неабияке виняткове значення для територіальної громади Подільського району м. Києва та в цілому всіх мешканців міста в контексті впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, що охоплює ті потреби громадян, які пов`язані із переміщенням, комфортним проживанням на території міста Києва, на якій відсутня станція Сирецько-Печерської лінії Київського метрополітену.

Оскільки ОСОБА_1 незаконно зареєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, він не мав обсяг законних прав на відчуження об`єкту нерухомого майна в подальшому ТОВ «Курсор-Авто», а отже відсутнє непропорційне втручання у право мирного володіння майном, тим більше з урахуванням набуття такого майна внаслідок недобросовісної поведінки набувача.

Крім того вказує, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не обґрунтував мотивів закриття провадження у справі. Наголошує, що вимога про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, повернення її Київській міській раді, привівши у придатний для використанні стан, є похідною вимогою від вимог про визнання протиправним та скасування рішень приватного нотаріуса. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що цей спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачі та треті особи не подавали.

В судовому засіданні представник позивача Київської міської ради Плахотнік Р.А. підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити, скасувати оскаржувані ухвалу та рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому колегією суддів визнано за можливе розглянути справу за їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвали та рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03.10.1985 виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було прийняте рішення № 985 «Про будівництво в ХІІ п`ятилітці зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам, на замовлення Київської міської ради добровільного товариства «Автолюбитель УРСР» у відповідності з рішенням виконкому міськради від 17.08.1985 №516 «Про заходи щодо розвитку послуг з ремонту будинків, будівництву споруд для садівничих товариств, гаражів та інших будов за замовленням населення у 1986-1990 роках і в період до 2000 року», згідно з яким планувалося будівництво 100 гаражів.

На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 31.03.1988 № 316 «Про будівництво зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам» було прийнято рішення про збільшення кількості місць на автостоянці по АДРЕСА_1 до 500 місць.

З п. 4.2. рішення від 31.03.1988 № 316 вбачається, що виконавчим органом місцевої ради було вирішено зобов`язати забудовника межі земельних ділянок, які відводяться цим рішенням, визначити в ГоловАПУ виконкому міськради після погодження та затвердження в установленому порядку проектної документації.

Також із матеріалів справи вбачається, що по АДРЕСА_1 знаходиться гаражний автокооператив « Вікторія », який створено 04.06.1997, що підтверджується інформацією із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Спірний гараж № НОМЕР_1 у ряді № 11 по АДРЕСА_1 побудовано господарчим способом та введено в експлуатацію в 1990 році, що вбачається із довідки Гаражного автокооперативу «Вікторія» № 20 від 06.08.2019 .

Згідно з розпорядженням Київського міського голови від 03.08.2001 № 969-г «Про погодження місць розташування об`єктів» гаражному автокооперативу «Вікторія» було погоджено місце розташування автостоянки на АДРЕСА_1 , на землях міської забудови орієнтовною площею 1,045 га, за умови виконання п. 10.1. цього розпорядження.

На підставі рішення Київської міської ради від 23.10.2013 № 342/9830 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу « Вікторія » на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» Гаражному кооперативу «Вікторія» було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 1,45 га в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки згідно з планом-схемою. Як вбачається з плану-схеми, обліковий код такої земельної ділянки: 91:066:005к.

На даний час процес оформлення вказаної земельної ділянки не завершено.

Згідно з відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 - гараж № НОМЕР_1 , ряд № 11 , було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Р. О. на підставі довідок, виданих Гаражним автокооперативом «Вікторія».

Довідкою № 21 від 06.08.2019 підтверджується членство ОСОБА_1 в Гаражному автокооперативі «Вікторія», а також те, що йому на праві приватної власності належить гараж № НОМЕР_1 в ряду № 11 (а.с. 51, т. 1).

ОСОБА_1 як член Гаражного кооперативу «Вікторія» зареєстрував за собою право власності на вказане майно.

Із вказаної довідки також вбачається, що згідно витягу з технічної документації земельна ділянка, на якій розташований гаражний автокооператив «Вікторія», зареєстрована в Головному управлінні земельними ресурсами під кадастровим номером: :91:066:0005, площа земельної ділянки складає 14 548 кв. м.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності ТОВ «Курсор-Авто» на гараж № НОМЕР_1 , ряд № 11 було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Р.О. на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна в рахунок внеску до статутного капіталу ТОВ «Курсор-Авто».

Згідно з вказаним актом, гараж № НОМЕР_1 , ряд № 11 був переданий ОСОБА_1 , як одноосібним власником ТОВ «Курсор-Авто», в рахунок його внеску до статутного капіталу цього товариства на підставі рішення №1/13-12 від 13.12.2019 (а.с. 58, т. 1 ).

31.01.2020 Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 №16/890 проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 (обліковий код земельної ділянки: 91:066:0005).

За результатами проведеного обстеження вказаної земельної ділянки встановлено, що на ній розташовані індивідуальні збірно-розбірні та цегляні гаражі гаражного автокооперативу «Вікторія» у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, про що складено акт обстеження №20-0050-07. Також встановлено, що у ряді № 6 на вказаній території знаходиться гараж № 11 , місце розташування якого відповідає об`єкту нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці (обліковий код: 91:066:0005), за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (станом на 13.01.2020), на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2019, індексний номер: 48383319, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна - гараж № НОМЕР_1 , ряд № 11 , за адресою місцезнаходження Гаражного автокооперативу «Вікторія»: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (станом на 21.12.2020) 13.01.2020 право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ТОВ «Курсор- Авто». Підставою внесення вказаного запису до Реєстру є рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.01.2020, індексний номер: 50632949.

Згідно з частиною першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 123 ЗК України врегульовано порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та вказано, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі рішення зазначених органів.

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органом місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (статті 125, 126 ЗК України).

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 212 ЗК України визначає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно із частиною четвертою статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

При цьому знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу та статті 212 ЗК України, вимога про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки із приведенням її у попередній стан шляхом знесення самочинно побудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Звертаючись до суду з даним позовом, Київська міська рада посилалася на те, що будівництво спірного гаража, реєстрація права власності на нього за відповідачем ОСОБА_1 та у подальшому за ТОВ «Курсор-Авто», відбулася незаконно, оскільки Київська міська рада, яка є єдиним розпорядником земель комунальної власності міста Києва, жодних рішень щодо передачі вказаної земельної ділянки під будівництво жодному із відповідачів чи будь-яким іншим особам не приймала. Вважає, що ОСОБА_1 здійснив самочинне будівництво об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності територіальній громаді міста Києва та на підставі неналежних документів здійснив реєстрацію самочинно збудованого нерухомого майна. Зазначав, що вказані дії свідчать про намагання в незаконний спосіб заволодіти землями комунальної власності, які належать територіальній громаді міста Києва згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

Також позивач вказував на те, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 11 липня 2018 року №1216 затверджено проект «Будівництво дільниці Сирецько-Печерської лінії метрополітену від станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо у Подільському районі» (1-а черга будівництва - дільниця від ст. «Сирець» до ст. «Проспект Правди» з двома станціями («Мостицька» та «Проспект Правди») та дільницею вилочного відгалуження в бік ст. «Виноградар»). Враховуючи суспільний інтерес та захист інтересів територіальної громади міста Києва Київська міська рада звернулася до Подільського районного суду міста Києва з вказаним позовом.

Київська міська рада наполягає на поверненні їй земельної ділянки, вважаючи, що вона знаходиться у користуванні відповідача ТОВ «Курсор-Авто» без законних підстав, та вважає, що товариство незаконно набуло право власності на об`єкт нерухомості (спірний гараж), оскільки ОСОБА_1 не набув права власності на спірний гараж, який потім передав у власність товариству.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірний гараж за ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спір виник між сторонами у правовідносинах щодо захисту прав Київської міської ради на земельну ділянку комунальної власності від порушення відповідачем при здійсненні ним самочинного будівництва (ч. 4 ст. 376 ЦК України). Набуття ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомості (гараж № НОМЕР_1 , ряд № 11 по АДРЕСА_1 ), позивач вважає незаконним. Проте, пред`явивши позов до ОСОБА_1 . Київська міська рада обрала спосіб захисту своїх прав, який не є ефективним, оскільки фактично спірне майно вибуло із власності ОСОБА_1 та перебуває у власності ТОВ «Курсор-Авто».

З висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи, зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною другою статті 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22, у разі, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 27 квітня 2022 року у справі № 521/21538/19, від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17, від 09 листопада 2022 року у справі №2-325/11, від 30 вересня 2022 року у справі №201/2471/20, позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсними свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів, які заявлені саме у зв`язку зі здійсненням самочинного будівництва, є неефективними способами захисту.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 як член гаражного автокооперативу «Вікторія», яким пай внесено повністю, зареєстрував право власності на гараж № НОМЕР_1 , ряд № 11 , що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2019 № 48383319, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Право власності ТОВ «Курсор-Авто» на гараж № НОМЕР_1 , ряд № 11 було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Р.О. (рішення від 13.01.2020 № 50632949) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна в рахунок внеску ОСОБА_1 до статутного капіталу товариства.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 не є власником спірного гаража, він не займає земельну ділянку, яку позивач просить звільнити та повернути.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірний гараж, оскільки вказаний спосіб захисту прав власника земельної ділянки не є ефективним.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки щодо усунення перешкод у користуванні нею з урахуванням обставин справи є вимога про знесення самочинного будівництва, належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови, яким є ТОВ «Курсор-Авто», а не ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Київської міської ради до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Р.О., суд першої інстанції виходив з того, що спір у позивача виник саме з набувачем нерухомого майна ТОВ «Курсор-Авто» щодо його права власності на гараж та щодо права товариства на користування земельною ділянкою та правомірності дій щодо реєстрації за ним права власності на це майно, а не з приватним нотаріусом, який виконував функції державного реєстратора, тому приватний нотаріус (державний реєстратор) є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах.

Вказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 07 липня 2021 у справі № 369/14294/17, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц, позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Враховуючи викладені висновки, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції обставини справи підтверджують, що належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та стосовно якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О. є неналежним відповідачем у даній справі.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що приватний нотаріус є належним відповідачем, оскільки вчиняв незаконні реєстраційні дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на підставі неналежних документів, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі.

Закриваючи провадження у справі за позовом Київської міської ради в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Курсор-Авто» про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення у придатний для використання стан, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Вказаний висновок суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі колегія суддів також вважає правильним.

За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, передбачені статтею 20 ГПК України.

Згідно з пунктами 1, 6, 15 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спір стосується визнання протиправним і скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ «Курсор-Авто», а також зобов`язання Товариства звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.

Тобто учасниками спору є орган місцевого самоврядування та юридична особа, тому спір у справі в частині вказаних вимог за своїм суб`єктним складом підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Отже, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині наведених вище позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 14 травня 2024 року у справі №758/38/21 з аналогічних правовідносин, сторонами у якій є Київська міська рада та ТОВ «Курсор-Авто».

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності у задоволенні позову у повному обсязі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не оцінюються судом апеляційної інстанції, оскільки розгляд справи по суті спору щодо зобов`язання ТОВ «Курсор-Авто» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан, віднесено до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення та ухвала суду першої інстанції є законними і обґрунтованими. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка встановленим по справі обставинам, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвали судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Київської міської ради, яка подана представником Плахотніком Романом Анатолійовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року та рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 березня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.