ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/956/23

Провадження № 22-ц/4820/160/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2023 року (суддя Вдовичинський А.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, 31.10.2022 року близько 11.20 год. позивачці, яка перебувала на вулиці біля воріт свого домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 , нанесено тілесні ушкодження в живіт, коровою ОСОБА_6 , власницею якої є ОСОБА_3 . Сусіди та родичі позивачки, які були очевидцями того що трапилося, відігнали корову, допомогли зайти їй на подвір`я, викликали швидку допомогу та поліцію.

У період з 31.10.2022 по 08.11.2022 ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у хірургічному відділенні КНП «БЦРЛ» з діагнозом: відкрита травма передньої черевної стінки. Забій лівого передпліччя, забій плечового суглобу, та у травматологічному відділенні, основний діагноз: травма іншої або декількох частин тонкої кишки; супутній діагноз: пупкова грижа без непрохідності чи гангрени.

Станом на теперішній час позивачка перебуває під наглядом спеціалістів Жванецької АЗПСМ № 3, в післяопераційний (реабілітаційний) період, для сприяння та забезпечення процесу лікування після отриманих травм 31.10.2022 року.

За весь період лікування, позивачкою були придбано для забезпечення процесу її післяопераційного лікування після отриманих травм 31.10.2022 медичні препарати та перев`язувальні матеріали на загальну суму 6045,50 грн., що підтверджується копіями квитанцій.

Також позивач зазначає, що внаслідок отриманих травм було здійснено невідкладне хірургічне втручання, відбувався важкий післяопераційний та реабілітаційний етап відновлення її здоров`я. Таким чином, позивачці нанесено й значної моральної шкоди, яка виражається в сильному душевному стражданні, постійному значному хвилюванні внаслідок вказаних подій та факторів, яку позивач оцінює в сумі 60000 грн.

Із урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідачки 6045,50 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 60000 грн. моральної шкоди, та понесені судові витрати.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 довела, що шкода ОСОБА_2 у вигляді тілесних ушкоджень в живіт, заподіяна не з її вини. При цьому суд прийняв до уваги показання свідків про те, що шкода нанесена позивачці коровою відповідачки під час її супроводження відповідальною в той день за вигін корів на пасовище та повернення з пасовища до місця постійного утримання корови ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги зазначила, що судом не враховано той факт, що в ході розгляду справи відповідачем не було надано жодного належного та допустимого доказу, який би доводив факт того, що шкода яка була завдана її коровою ОСОБА_2 була завдана не з її вини. На відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди, а позивач повинен доводити лише наявність шкоди та її розмір. Судом не було вставлено, що ОСОБА_3 віддаючи свою корову у спільну череду не пасовище вжила всіх належних заходів для того, щоб впевнитись що її корова не проявляє проявів агресії до людей та забезпечити безпеку жителям села. В свою чергу ОСОБА_2 надала суду достатньо доказів та фактів, на підставі яких доводила наявність шкоди, її розмір та вину ОСОБА_3 . Також апелянт просить звернути увагу на той факт, що корова, яка належить ОСОБА_3 , вже неодноразово була причиною загрози життю та здоров`ю і для інших мешканців с.Гаврилівці. Суд першої інстанції досліджуючи матеріали справи, не надав жодної оцінки та не врахував свідчення свідків, які були допитані в судовому засіданні і свідчили як і про власні інциденти, пов`язані із цією коровою, так і підтвердили факт системного прояву агресивної поведінки вказаної корови до жителів села. На думку апелянта, третя особа ОСОБА_4 не несе і не може нести відповідальність за нанесення шкоди коровою, що належить ОСОБА_3 , оскільки в цей день не ОСОБА_4 здійснювала організований випас черги корів всього села, а ОСОБА_7 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вважає, що судом першої інстанції належно та повно надано оцінку обставинам, наявним в матеріалах справи, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Худняк В.А. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання теж не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2022 року, близько 11 год. 20 хв. в с. Гаврилівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області поблизу домоволодіння по АДРЕСА_1 , рогата худоба, власником якої є ОСОБА_3 , спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_2 у вигляді рани черевної порожнини, що підтверджується довідкою Відділення №1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП у Хмельницькій області та матеріалами перевірки № 893 відділення поліції № 1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Допитані в суді в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 суду пояснили, що не бачили обставин нанесення позивачу удару коровою відповідачки, підбігли на крики до позивачки яка лежала на землі в оточенні корів, в т.ч. і корови відповідачки, відігнали корів та допомогли позивачці піднятися, бачили на ній ушкодження.

Як встановлено судом, 31 жовтня 2022 року збір корів з місця їх постійного утримання по АДРЕСА_1 та вигін до загального збору для вигону на пасовище, а також супровід в передобідню з місця загального збору після повернення з пасовища до місць постійного утримання корів здійснювала ОСОБА_4 . Вказані обставини сторони в суді визнали, підтвердили їх також допитані по справі свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .

У період з 31.10.2022 року по 07.11.2022 року ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у хірургічному відділенні КНП «БЦРЛ» з діагнозом: «відкрита травма передньої черевної стінки. Забій лівого передпліччя, забій плечового суглобу», що підтверджується довідкою Кам`янець-Подільської районної лікарні від 07.11.2022 року за № 420.

З 07.11.2022 року по 08.11.2022 року ОСОБА_2 перебувала у травматологічному відділенні, що підтверджується довідками: № 421 від 07.11.2022 року та № 422 від 07.11.2022 року.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6805, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «БЦРЛ» з 31.10.2022 року по 08.11.2022 року. Основний діагноз травма іншої або декількох частин тонкої кишки. Супутній діагноз: пупкова грижа без непрохідності чи гангрени.

Згідно довідки Жванецької АЗПСМ № 3 від 17.01.2023 р. № 3 після отримання травми 31.10.2022 р. та стаціонарного лікування ОСОБА_2 продовжувала амбулаторне лікування в Жванецькій АЗПСМ.

Види призначених для лікування ОСОБА_2 медичних препаратів та перев`язувальних матеріалів призначених для застосування в післяопераційний (реабілітаційний) період підтверджуються довідками виданими завідувачем Жванецької АЗПСМ № 3 від 17.01.2023 р. № 3 та № 5 від 01.02.2023 р., копією запиту адвоката.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 є власницею корови ОСОБА_6 , яка спричинила тілесні ушкодження в живіт позивачці, та відповідальною особою за її належне утримання. Корова, яка належить ОСОБА_3 , вже неодноразово була причиною нанесення тілесних ушкоджень іншим жителям села Гаврилівці, а саме у червні 2022 року ОСОБА_9 також постраждала від удару в живіт цієї ж корови Марти. Відповідачка знала про всі інциденти, знала що її корова неодноразово наражала на небезпеку інших людей, продовжувала віддавати корову в загальну чергу, не здійснювала жодних дій для убезпечення громадян від небезпеки.

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за цієї умови відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Аналіз частини четвертої статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дає підстави для висновку, що лише за умови встановлення конкретної особи, яка утримувала тварину, і внаслідок її дій (бездіяльності), відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач (особа, яка утримувала тварину в момент завдання збитків) доводить відсутність протиправності та вини.

У справі, що переглядається, надаючи оцінку діям (бездіяльності) на предмет наявності ознак протиправності та вини, вбачається, що:

ОСОБА_3 є власником такої домашньої тварини, тобто особою, на утриманні якої ця тварина перебуває;

корова, проходячи по вулиці, слідуючи до місця свого постійного утримання, позв домогосподарство ОСОБА_2 , нанесла останній тілесні ушкодження в живіт;

відповідачка знаючи про неодноразову агресивну поведінки своєї корови, не перевіряла, чи належним чином її корова супроводжується з пасовища до місця її постійного утримання, не здійснювала жодних дій для убезпечення жителів села від небезпеки (спиляння вчасно рогів корови) та інше;

ОСОБА_3 як особа, яка утримує домашню тварину, не виконала свій обов`язок із забезпечення безпеки руху інших односельчан від дій належної їй тварини.

Оскільки відповідачка не довела відсутність протиправності власної бездіяльності та відсутність вини в заподіянні шкоди позивачці, апеляційний суд вважає за необхідне покладення обов`язку з відшкодування збитків, заподіяних здоров`ю ОСОБА_2 саме на ОСОБА_3 .

Що стосується розміру заподіяної матеріальної шкоди, спричиненої лікуванням позивачки від нанесених тілесних ушкоджень коровою в живіт, то на підтвердження їх розміру 6045,50 грн., позивачкою, на яку покладено обов`язок довести їх розмір, належних та допустимих доказів не надано.

На підтвердження матеріальної шкоди ОСОБА_2 надано довідку Кам`янець-Подільської районної лікарні від 07.11.2022 року, довідки КНЦ «БЦРЛ» Куцльчієвецької сільської ради від 07.11.2022 року №421, №422, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого ) №6805, довідку Жванецької АЗПСМ від 17.01.23 року та копії чеків. Однак, зазначеними доказами ОСОБА_2 не підтверджено, медичні препарати та інші лікарські засоби, які призначалися її для лікування отриманої травми та придбання позивачкою саме таких медичних препаратів для лікування отриманої травми 31.10.2022 року.

Щодо стягнення моральної шкоди, то за змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до частин 3,4 статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За встановлених обставин по справі, колегія суддів вважає, що позивачці спричинено моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я. При визначенні розміру відшкодування враховуючи вимоги розумності і справедливості, колегія суддів оцінює її у 15000 грн.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Позов слід задовольнити частково. З ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 грн. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розподіл. Змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовна заява ОСОБА_2 задоволена на 22 % судовий збір за подання позову та апеляційної скарги, підлягає відшкодуванню з ОСОБА_3 на користь позивачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 590 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 590 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2024 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк