Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1307/24 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/1307/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. в м.Коростені,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Із урахуванням позовної заяви в редакції 01 березня 2024 року, просив: змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 за судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2023 року в справі №279/7531/23 на утримання неповнолітньої дитини, за яким прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття; змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2014 року в справі №279/879/14-ц на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17-18).

Позов обґрунтовував тим, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2014 року в справі №279/879/14-ц стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Судовим наказом Коростенського міськрайонного суду від 24 листопада 2023 року в справі №279/7531/23 стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів на кожну дитину за судовими рішеннями підлягає до зменшення з 1/4 до 1/6 частки його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, враховуючи, що він має двох неповнолітній дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі з його заробітної плати відраховується 1/2 частка на утримання дітей та коштів, які залишаються йому, недостатньо для покриття його потреб. На час ухвалення судом 20 лютого 2014 року рішення на його утриманні знаходилася одна дитина донька ОСОБА_6 . При винесенні судового наказу від 06 квітня 2023 року на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 не враховано, що на його утриманні вже знаходиться неповнолітня доньки ОСОБА_6 . Як наслідок, судовий наказ виданий з порушенням ЦПК в частині розміру стягнення з нього аліментів. За таких обставин, відповідно до судових рішень він зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків від заробітку, що суперечить вимогам Законів «Про оплату праці» та «Про виконавче провадження».

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, зменшивши фактично розмір аліментів на кожну дитину, визначений рішенням суду від 20 лютого 2014 року в справі №279/879/14-ц та судовим наказом від 24 листопада 2023 року в справі №279/7531/23, із 1/4 на 1/6 частку всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що на час ухвалення судом рішення від 20 лютого 2014 року в нього була одна дитина. При винесенні судового наказу про стягнення аліментів на другу дитину, тобто сина ОСОБА_7 , не враховано, що він вже сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 . Вважає, що сам по собі факт народження другої дитини свідчить про погіршення його матеріального становища, оскільки за СК України він зобов`язаний утримувати дітей. У підтвердження цього надав судові рішення, відповідно до яких з нього стягуються аліменти в загальній сумі частки від усіх його доходів. На переконання скаржника, наявність другої дитини, на яку він сплачує аліменти, є безумовною підставою для зменшення аліментів, так як погіршився його матеріальний стан.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності (а.с.63). Одночасно зазначив, що апеляційну скаргу підтримує. Відповідач ОСОБА_3 судову повістку отримала 31 жовтня 2024 року, тобто завчасно (а.с.69). За положеннями частини другої ст.272 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першою ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 міститься висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2014 року в справі №279/879/14-ц визначено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2023 року в справі №279/7531/23 визначено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2023 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

Отже, позивач є батьком двох дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розміри аліментів на утримання яких визначені судовими рішеннями по частки на кожну дитину від доходу батька дітей, тобто від доходу позивача (а.с.7-8). Отже, позивачу належить сплачувати від свого доходу частку на утримання своїх дітей на користь їх матерів.

Звертаючись із позовом про зменшення розміру аліментів на кожну дитину з до 1/6 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто зменшення розміру аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_6 та малолітнього сина ОСОБА_7 , ОСОБА_1 послався на те, що погіршився його матеріальний стан в зв`язку із народженням другої дитини, що на погляд скаржника є достатньою підставою для зменшення загального розміру аліментів на утримання дітей із (1/4+1/4) частки від його доходу до фактично 1/3 (1/6+1/6) частки від його доходу, оскільки коштів, які залишаються після сплати аліментів на дітей, недостатньо для задоволення потреб батька дітей.

Стаття 192 СК України передбачає можливість змінити раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року в справі №715/2073/20 викладений правовий висновок щодо застосування ст.192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».

Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року в справі №759/10277/18 зазначив, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Отже, зменшення розміру аліментів закон пов`язує не лише із змінами, що відбулися у сімейному стані платника аліментів, а й з іншими істотними обставинами, оскільки сама по собі зміна сімейного стану не завжди призводить до значного погіршення матеріального становища батька дітей, яке перешкодить останньому виконувати аліментні зобов`язання, визначені та присуджені судом.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять та позивач не надав беззаперечних доказів того, що погіршення його матеріального стану в зв`язку з народженням другої дитини та її утримання шляхом сплати аліментів, порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, призвело до настільки істотних змін у його майновому стані, як платника аліментів, які перешкоджають йому сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки доходу щомісяця на кожну дитину.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на доньку ОСОБА_6 , що визначений рішенням суду від 20 лютого 2014 року, та розміру аліментів на сина ОСОБА_7 , що визначений судовим наказом від 24 листопада 2023 року, оскільки сама по собі зміна сімейного стану (народження другої дитини та присудження на неї аліментів) без доведення значного погіршення матеріального стану позивача не є самодостатньою підставою для задоволення позову та зменшення розміру аліментів на утримання дітей, оскільки не буде відповідати їх найкращим інтересам. Діти поки не можуть самостійно подбати про своє матеріальне утримання і такий обов`язок до повноліття дітей законодавець покладає саме на батьків, які й зобов`язані забезпечити дитині матеріальне підґрунтя для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку (здобуття дитиною повної загальної середньої освіти). Крім того, у цьому випадку загальний розмір аліментів не перевищує частки, що не перевищує розмір відрахувань із заробітної плати, який передбачений частиною другою ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому доводи апеляційної скарги у цій частині також безпідставні.

Решта доводів апеляційної скарги грунтуються на переоцінці доказів та неправильному тлумаченню норм матеріального права і з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для зміни або скасування такого рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: