КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 753/1395/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року, постановлену у складі судді Комаревцевої Л.В.,

за заявою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 22 січня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_1 ,

встановив:

18.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 22 січня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_1 та просив:

- скасувати судовий наказ, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 22 січня 2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку батька, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 17 січня 2024 року, до досягнення повноліття;

- відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) батька.

В обґрунтування заяви зазначає, що твердження стягувача про відсутність участі боржника у вихованні та утриманні дітей не відповідає дійсності, оскільки є відповідні банківські виписки, які підтверджують перекази на рахунок стягувача. А також ОСОБА_1 має на утриманні непрацездатну матір.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року - заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового наказу; скасувати судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 22 січня 2024 року; відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував положень частини третьої статті 19 ЦПК України, відповідно до якої наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір, або про його наявність заявнику невідомо. В даному випадку є спір про право, а саме - спір про розмір аліментів.

Батько продовжує оплачувати дітям їхні абонементи у спортивних гуртках та купувати їм необхідний сезонний одяг, сплачує за відпочинок у дитячих таборах тощо. Водночас, у 2021 році на ім`я обох дітей були відкриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк», на які батько почав регулярно переказувати кошти на потреби дітей, що доводиться наданими банком виписками.

Згідно з наданими банківськими виписками, за вказаний період (26 місяців) на рахунок ОСОБА_4 боржником було переказано 54 471,89 грн. (у середньому за один місяць 2095,07 грн.), а на рахунок ОСОБА_5 - 91 981,06 грн. (у середньому за один місяць 3537,73 грн.).

Також суд першої інстанції помилково не погодився з тим, що обставини щодо наявності у боржника непрацездатної матері, значне погіршення здоров`я боржника після тривалого лікування мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та акубаротравми, а також продовження боржником військової служби і перебування у лавах ЗСУ на момент розгляду справи не є нововиявленими обставинами.

Вказує, що зазначені боржником обставини відповідають усім критеріям, за якими вони можуть вважатися нововиявленими: це є фактичні дані; ці дані спростовують факти, зазначені стягувачем у своїй заяві, а отже і факти, що покладені в основу судового рішення; ці обставини існували на момент розгляду справи; вони не були відомі і об`єктивно не могли бути відомі ні суду, ні заявнику.

Боржник наполягає на тому і повідомляє про це суд, що мати дітей, отримуючи від боржника аліменти на їх утримання, недостатньо піклувалася про дітей, більшість аліментів витрачалися не на потреби дітей, а тому за погодженням із дітьми боржник почав перераховувати аліменти безпосередньо дітям.

Відтак, є безсумнівним той факт, що неповнолітні діти 16 та 14 років, на утримання яких судовим наказом стягнуті аліменти, є заінтересованим особами та мали би бути залучені при розгляді вимоги про стягнення аліментів, тому зважаючи на приписи частини четвертої статті 161 ЦПК України, заява про видачу судового наказу не підлягала задоволенню, а сам наказ не міг бути виданим судом.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не подавала.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу скасувати та задовольнити заяву про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

Представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника апелянта та представника заявника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилався заявник в своїй заяві про перегляд судового рішення, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 423 ЦПК України та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу. Доводи заяви заявника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з розміром стягнутих аліментів судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з п.4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Частиною 8 статті 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК України).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення ( висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим ( висновок у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №910/11027/18).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/2091/14 від 15 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

17 січня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на повному її утриманні.

До заяви про видачу судового наказу ОСОБА_3 було додано копії довідок про місце проживання особи, з яких встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зареєстровані з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, визначальною обставиною, що має бути підтверджена у разі видачі судового наказу за п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, є заявлення тим із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 при поданні заяви про видачу судового наказу заявила вимоги, які відповідають ст. 161 ЦПК України, за якими може бути виданий судовий наказ.

22 січня 2024 року Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи 17.01.2024 року та до досягнення повноліття.

Видаючи судовий наказ про стягнення аліментів, суд виходив з того, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_3 , перебувають на її утриманні, згоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто; аліменти стягнуто у розмірі, що чітко визначені нормами ЦПК - 1/3 частина усіх видів заробітку ( доходу) платника аліментів на двох дітей.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2024 року, ОСОБА_1 як на нововиявлену обставину, посилається на те, що він добровільно приймав участь у вихованні та утриманні дітей, тому мати позов про стягнення аліментів не подавала.

У 2021 році на ім`я обох дітей були відкриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк», на які батько почав регулярно переказувати кошти на потреби дітей, що доводиться наданими банком виписками. Таке рішення батька було обумовлено тим, що отримані аліменти мати витрачала на дітей не у повному обсязі.

Згідно з наданими банківськими виписками, за період з 01.01.2022 року по 12.03.2024 року на рахунок ОСОБА_4 боржником було переказано 54 471,89 грн. (у середньому за один місяць 2095,07 грн.), а на рахунок ОСОБА_5 - 91 981,06 грн. (у середньому за один місяць 3537,73 грн.).

Крім того, 30.07.2022 року, приймаючи безпосередню участь у бойових діях по захисту Батьківщини, виконуючи бойове завдання в районі м. Білогірка, Херсонської області ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму та був госпіталізований.

Після тривалого лікування та реабілітаційного періоду, який потребував значних фінансових затрат, та після визнання непридатним до військової служби, ОСОБА_1 продовжив військову службу на підставі наказу від 24.10.2023 року № 81 командира військової частини НОМЕР_1 . А також у боржника є непрацездатна мати - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, правильно виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є істотними та не впливають на висновки суду, а надані заявником докази за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги представника боржника щодо неврахування судом першої інстанції наявного між сторонами спору про право, а саме спору про розмір аліментів на утримання дітей, а відтак порушення судом ч.3 ст. 19 ЦПК України, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

Посилання представника ОСОБА_1 про те що суд першої інстанції безпідставно не погодився з обставинами про значне погіршення здоров`я боржника після тривалого лікування мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та акубаротравми, а також щодо перебування у лавах ЗСУ на момент розгляду справи - колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини не можуть бути підставою для відмови у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів, адже матеріалами справи не спростовано, що неповнолітні діти проживають з матір`ю, яка займається їх вихованням та утриманням, а ОСОБА_1 продовжує проходження військової служби.

Отже, доводи боржника про участь у бойових діях, отримання поранення та погіршення стану здоров`я, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначені обставини не спростовують факту проживання дітей з матір`ю та її право на звернення до суду в порядку ст.183 СК України та ст. 161 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги боржника щодо наявності у нього непрацездатної матері - на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки зазначена обставина не є підставою для відмови у видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі, визначеному законом. При цьому матеріали справи не містять доказів про утримання боржником непрацездатної матері та розмір щомісячних витрат на її утримання.

Відповідно до довідки та виписки АТ КБ «Приват банк» по надходженням по картці від 12 березня 2024 року, про поповнення рахунку ОСОБА_4 за період 01.01.2022-13.03.2024 роки на суму 54 471 грн. 89 коп., та довідки та виписки АТ КБ «Приват банк» по надходженням по картці від 12 березня 2024 року, про поповнення рахунку ОСОБА_5 за період 01.01.2022-12.03.2024 роки на суму 91 981 грн. 06 коп., зазначені докази не підтверджують тих обставин, що діти перебувають на повному утриманні ОСОБА_1 , а свідчать про те, що батько бере участь в утриманні дітей.

Разом з тим, саме той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, оскільки розмір витрат, необхідних для утримання та забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, визначення суми першочергових витрат, їх необхідності та цільового призначення, вирішується тим з батьків, з ким проживає дитина.

Отже, визначені у заяві ОСОБА_1 про перегляд судового наказу обставини не є підставою для відмови у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, а відтак, не можуть вважатися нововиявленими обставинами, адже не спростовують фактів, покладених в основу судового наказу. Тобто, доводи заяви боржника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з судовим наказом, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом є аналогічними доводам заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не потребують додаткового правового аналізу судом апеляційної інстанції.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 травня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.