КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 359/5032/23
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4203/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Близнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2023 року (суддя Семенюта О.Ю.) у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича, третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

у травні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 9 березня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 2852, щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 0 від 4 липня 2008 року в розмірі 713 659,76грн.

Мотивуючі позовні вимоги, позивачка зазначала, що 9 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. був вчинений виконавчий напис № 2852, за кредитним договором № 0 від 4 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та нею, про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу у розмірі 29 349,50 доларів США, що дорівнює еквіваленту 142 339грн 50коп. 11 серпня 2021 року за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи боржника.

Позивачка вважала, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якою встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень, однак доказів одержання або неодержання нею письмової вимоги про усунення порушень в копіях документів, наданих нотаріусом Личук Т.В., не було.

Позивачка стверджувала, що у даному випадку нотаріус, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки в матеріалах, на підставі яких був вчинений цей напис, відсутній будь-який розрахунок заборгованості, чим порушив положення Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2023 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 9 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 2852, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» боргу за кредитним договором № 0 від 4 липня 2008 року в загальному розмірі 715 159грн 76коп.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрат по оплаті судового збору у розмірі 1073,60грн.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідач зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а тому сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Також відповідач зазначає, що позивачкою не було надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, відтак неможливо стверджувати про відсутність підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, згідно якої для одержання виконавчого напису стягувачем має бути подано оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, зазначаючи, що відповідачем не було дотримано даних вимог при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду апеляційної скарги (с.с.109-112), у судове зсідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до положень статті 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 4 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір про

надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 29 349,56 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором (с.с.10-14).

9 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2852, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 0 від 4 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , за період з 14 липня 2020 року по 5 березня 2021 року у розмірі 713 659,76грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 206 857,90грн; заборгованості за відсотками та комісіями - 506 801,86грн (с.с.9).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. від 5 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого напису № 2852 від 9 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., а постановою від 11 серпня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 (с.с.26-28).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачкою кредитний договір, який наданий відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц.

Згідно підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження

стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення.

Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такі висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

Підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі 320/8269/15 зазначено, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 вказано, що суд зобов`язаний встановити, що нотаріусу надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Частинами 1 - 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, обов`язок надання доказів у підтвердження своїх доводів є не тільки у позивача, але і у відповідача.

У підтвердження своїх доводів позивачка надала суду першої інстанції копію договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 4 липня 2008 року з додатками, копію виконавчого напису № 2852 від 9 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., копію постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. від 5 серпня 2021 року та від 11 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

При цьому, позивачка стверджувала, що не отримувала від відповідача вимоги про усунення порушень за кредитним договором та необхідності сплатити заборгованість за кредитним договором.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з вказаних норм процесуального права та позиції позивачки, саме відповідач повинен був надати суду докази у підтвердження надання приватному нотаріусу Личуку Т.В. всіх належних документів для вчинення виконавчого напису, у тому числі кредитний договір, посвідчений нотаріально, вимогу до позивачки про усунення порушень за кредитним договором та докази направлення цієї вимоги на адресу позивачки і докази у підтвердження отримання цієї вимоги позивачкою, або повернення її на адресу відповідача.

Відповідачем суду першої інстанції не були надані жодні документи, які були подані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а відтак відповідачем суду не були надані докази у підтвердження дотримання ним вимог закону при зверненні до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Не були відповідачем надані такі докази і до апеляційної скарги.

Твердження відповідача у апеляційній скарзі, що приватному нотаріусу були надані всі документи, необхідні для вчинення виконавчого напису, належними доказами не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачкою не надано доказів виконання зобов`язань за кредитним договором та документи, які б підтверджували спірність заборгованості, зазначеної у виконавчому написі, що є її процесуальним обов`язком, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки під час судового розгляду не було встановлено, що на адресу позивачки відповідачем було направлено письмову вимогу про усунення порушення за зобов`язаннями, що спростовує безспірність заборгованості.

Крім того, саме відповідач, який порушує питання про стягнення заборгованості з позивачки, зобов`язаний був надати суду першої інстанції документи, які підтверджують наявність у позивачки заборгованості за кредитним договором, що ним зроблено не було.

Не були додані такі документи і до апеляційної скарги.

Встановивши, що матеріали справи не містять доказів направлення та вручення ОСОБА_1 вимоги про повернення заборгованості за кредитним договором, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено належне повідомлення боржника щодо існуючої заборгованості, тому відсутні докази безспірності заборгованості, а нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням процедури, визначеної законодавством, що є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" Перелік був доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року в частині положень, які доповнювали пункт 2 Переліку, зокрема доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення і є чинною на час розгляду даної справи.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 9 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Згідно пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Матеріали справи не містять відомостей, що спірний виконавчий напис вчинений на нотаріально посвідченому кредитному договорі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначене судове рішення жодним чином не обмежує нотаріуса у праві вчинення виконавчого напису у випадку наявності достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, не ґрунтуються на вищезазначених нормах Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права при вирішенні даного спору, тому колегія суддів не встановила підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук