ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/483/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2024 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Соловйова І.М.,

за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,

учасників справи: заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці адвоката Кущ О.М.,

розглянувши в селищі Петриківка у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерство оборони України,

про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 (далі заявниця) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою суду від 25.03.2024 заяву залишено без руху, яку позивач виконала 03.04.2024 подавши заяву в новій редакції, якою заявниця просить суд:

- встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як чоловіка та жінки, без шлюбу, з 12.10.2014 по 27.02.2024, тобто по день смерті ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що з 2012 року заявниця перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 стала проживати однією родиною з ОСОБА_3 . Офіційно з чоловіком вона розлучилася 11.09.2014. Під час спільного проживання з ОСОБА_3 вони вели спільне господарство, турбувалися один про одного та виконували обов`язки чоловіка та дружини, але в зареєстрованому шлюбі не перебували. З 2016 по 2019 рік ОСОБА_3 перебував на контрактній службі в лавах Збройних Сил України, був учасником антитерористичної операції. 27.02.2022, після повномасштабного вторгнення країни-агресора в Україну ОСОБА_3 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 та став на захист Батьківщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання, ОСОБА_3 загинув. Метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , є отримання разом із сином чоловіка ОСОБА_5 заробітної плати загиблого, неотриманої винагороди та одноразової грошової допомоги, гарантованої державою при загибелі члена сім`ї. Іншої мети для встановлення факту, що мас юридичне значення, заявниця не має, протиріч та спору або конфлікту інтересів із заінтересованою особою з цього питання також не має, тому і звертається до суду із заявою в порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 08.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 29.04.2024.

24.04.2024 надійшли пояснення (сформовані в системі «Електронний суд») від Міністерства оборони України, подані представником ОСОБА_6 , відповідно до яких заінтересована особа просила залишили заяву без розгляду, оскільки встановлення судом факту прямо пов`язано з подальшим вирішенням спору про право на отримання заявницею грошових виплат у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , що суперечить вимогам ч. 4 ст. 315 ЦПК України. Також, просили розглянути справу за їх відсутності.

29.04.2029 судове засідання перенесено на 07.05.2024 за клопотанням законного представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_7 .

07.05.2024 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі заінтересованої особи ОСОБА_2 та її законного представника та їх адвоката Чабаненко Валерії Тарасівни (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2906 від 08.04.2015, яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1283830 від 06.05.2024).

Разом з заявою подано пояснення, суть яких зводиться до того, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, оскільки заявниця зазначила, що метою встановлення юридичного факту є отримання заробітної плати загиблого, нестриманої винагороди та одноразової грошової допомоги, гарантованої державою при загибелі членів сім`ї, а якщо спір про право, то відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України дана заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Кущ Ольга Миколаївна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1850 від 26.05.2008, яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1252212 від 12.04.2024) просили задовольнити заяву про встановлення факту проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, більше ніж п`ять років до дня його смерті в повному обсязі з підстав зазначених у письмовій заяві. Також представник вказала, що в даній справі спору про право немає, що відповідає практиці Верховного суду.

Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані ними документи і матеріали, допитавши свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, суд виходить з такого.

Щодо залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорених прав.

Відповідно до п. 2, 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Суд зазначає, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

В своїй постанові Велика палата Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 вказала, що судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції відповідно до ст. 19 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

В даній справі заявниця звернулася до суду для встановлення проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та не заявляє окремо вимог про вирішення спору про право. Матеріли справи також не містять відомостей, зокрема, що між заінтересованими особами наявний спір про право. Жодна із заінтересованих осіб не заперечувала факт проживання заявниці з загиблим однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Посилання заінтересованих осіб на практику Верховного суду в даній справі є нерелевантним, та не може бути прийняте до уваги судом, з огляду на правову позицію викладену у постанові від 18.01.2024 у справі №№560/17953/21, про яку вказано вище.

Таким чином, суд не вбачає ознак спору про право, а отже відсутні підстави для залишення заяви без розгляду.

Щодо проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України на його ім`я.

Згідно свідоцтва про народження у ОСОБА_3 в 2006 році народився син ОСОБА_2 .

Як вбачається з рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.09.2014, яке набрало законної сили 22.09.2014, шлюб, зареєстрований 11.12.1999 Баранівською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 6, між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (заявниця) розірвано.

Даних, які б свідчили про перебування ОСОБА_3 та заявниці у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2014 по 27.02.2024, матеріали справи не містять. Таких даних не надано і заінтересованими особами.

На підтвердження взаємних прав і обов`язків, заявницею надані довіреності з витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 05.07.2017, якою ОСОБА_3 уповноважив заявницю представляти його інтереси з питань продажу належного йому нерухомого майна; та від 31.01.2023, якою ОСОБА_3 уповноважив заявницю бути його представником, вести від мого імені справи в державних громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з питань вчинення усіх передбачених чинним законодавством України дій (робіт), які б стосувалися юридичного оформлення права власності на будь-яку земельну ділянку що розташована на території Дніпровського району Дніпропетровської області, при цьому конкретне місце знаходження земельної ділянки, її розмір, межі, площу та будь-які інші умови представник вправі визначати на власний розсуд, на яку я за законом маю право, у відповідних владних структурах, в радах всіх рівнів, виконавчих комітетах, місцевих районних державних адміністраціях, виконавчих комітетах районних рад, територіальних громадах, в органах місцевого самоврядування, банківських установах, податкових органах, фондах, органах внутрішніх справ, управліннях та/або відділах земельних ресурсів. Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру та її структурних підрозділах та територіальних управліннях, у Державному підприємстві «Центр державного земельного кадастру» та його структурних підрозділах, інших органах, до компетенції яких належить вирішення питань у сфері земельного законодавства, експертно-оціночних підприємствах, органах архітектури, в органах нотаріату, правоохоронних органах, в органах та перед особами, до компетенції яких входить проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Департаменті державної реєстрації, та його відділах. Центрах дозвільних процедур «Єдине вікно». Центрах надання адміністративних послуг, інших органах, до компетенції яких входить видача правовстановлюючих документів на нерухоме майно та реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в державних громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, перед фізичними особами - підприємцями, перед іншими особами з питань вчинення усіх передбачених чинним законодавством України дій (робіт), необхідних для оформлення права власності на земельну ділянку, отримання на моє ім`я правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Для чого представнику надано широке коло прав визначених в довіреності.

Також заявницею надано фотографії, які позначені останньою в часовому проміжку з 2011 по 2024 роки, на яких в різних побутових ситуаціях присутні особи, зокрема, візуально схожі на заявницю та ОСОБА_3 .

З виписок про рух коштів на банківських карткових рахунках за період з 2016 по 2024 роки, які заявниця визначила своїми, вбачаються надходження коштів від ОСОБА_3 , сплата рахунків за електроенергію, поповнення мобільних телефонів та інші витрати та надходження, що також вказує на взаємні права і обов`язки між заявницею та загиблим.

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.03.2024, акта Петриківської селищної ради від 05.03.2024 та довідки селищної ради від 04.03.2024, витягу з Державного реєстру речових прав та нерухомого майна про реєстрацію права власності від 25.06.2019, в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , з 2012 року проживає, зокрема, заявниця. При цьому остання з 06.05.2021 офіційно зареєстрована за вказаною адресою.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В сповіщенні сім`ї № ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомлено заявницю, що її чоловік ОСОБА_3 загинув під час виконання бойового завдання.

Подібне сповіщення надійшло і від військової частини, де проходив службу ОСОБА_3 .

Як зазначила заявниця, похованням ОСОБА_3 вона займалася особисто, що також підтвердила свідок ОСОБА_8 .

Судом допитано свідків ОСОБА_9 (сусідка), ОСОБА_8 (сестра загиблого по матері) та ОСОБА_10 (працювала разом з загиблим), які підтвердили, що загиблий разом з заявницею проживали разом з 2012 року як чоловік і дружина, вели спільне господарство, вказані покази свідків є послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

За змістом ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

З урахуванням наданих заявницею доказів (зазначені вище документи та допитані свідки), а також положень Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про доведеність факту спільного проживання ОСОБА_3 з заявницею однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 12.10.2012, тобто з дати, яка вказана заявницею, та яка не суперечить обставинам справи.

Проте факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету для якої необхідне його встановлення.

Так, метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , заявниця вказала отримання разом із сином чоловіка ОСОБА_5 заробітної плати загиблого, неотриманої винагороди та одноразової грошової допомоги, гарантованої державою при загибелі члена сім`ї. Іншої мети для встановлення факту, що мас юридичне значення, заявниця не має.

Як встановлено судом, загиблий ОСОБА_3 був військовослужбовцем.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ст. 16-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції, яка діяла на дату загибелі ОСОБА_3 ): у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (в редакції, яка діяла на дату загибелі ОСОБА_3 ), встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 затверджено «Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану».

Цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Відповідно до п. 1.4 цього Порядку особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Таким чином, право на отримання передбаченої Законом №2011-ХІІ виплати виникає у осіб визначених цим законом станом на дату загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

В даній справі військовослужбовець загинув 27.02.2024.

Отже, станом на цю дату, Закон №2011-ХІІ діяв в редакції, яка не передбачала категорію осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, як особу, яка проживала однією сім`єю з загиблим/загиблою, як чоловік та жінка, без шлюбу.

За змістом ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (ч. 1 ст. 36 Сімейного кодексу України).

За таких обставин заявниця не має права на таку виплату.

Так само, в ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (в редакції, яка діяла на дату загибелі ОСОБА_3 ), не віднесено особу, яка проживала однією сім`єю з загиблим/загиблою, як чоловік та жінка, без шлюбу, до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Таким чином, оскільки заявниця за встановленими обставинами у справі не набула прав подружжя, вона не має права на отримання виплат зазначених нею у заяві (заробітна плата загиблого, неотримана винагорода та одноразова грошова допомога, гарантовані державою при загибелі члена сім`ї), тобто факт, який вона просить встановити не викликає для неї юридичних наслідків.

За таких обставин, в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Так само, враховуючи що дана справа розглядається в порядку окремого провадження, не підлягає відшкодуванню витрати на правничу допомогу, що відповідає правовому висновку викладеному Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 607/1219/18.

Від учасників справи заяв про розподіл судових витрат не надходило.

Таким чином, оскільки в справі відсутні обставини, які б давали можливість вирішити питання щодо розподілу судових витрат, такий розподіл не здійснюється.

Керуючись статтями 10-13, 76-81, 264-265, 268, 273, 293, 365 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 08.05.2024.

Суддя І.М. Соловйов