ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/405/24
провадження № 2-о/691/34/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Гергель М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Служби у справах дітей виконавчого комітету Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що він самостійно виховує і утримує неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримали, пояснивши, що у 2017 році ОСОБА_1 зареєстрував шлюб зі ОСОБА_2 , який у 2023 році було розірвано. Після розірвання шлюбу визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ним. Старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також на даний час проживає разом з ним, оскільки ОСОБА_2 тривалий час перебуває за межами України, спільно з ними не проживає, вихованням і утриманням дітей не займається, участі у їх житті та навчанні не приймає. Всі обов`язки по відношенню до дітей покладено лише на нього. Він створив всі необхідні умови для проживання та розвитку дітей, піклується про їх здоров`я, готує їжу, купує одяг і подарунки. Встановлення факту виховання дітей йому необхідно для вимог ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Будинок, де зареєстрована ОСОБА_2 , зруйнований, її місце перебування на даний час невідомо, з ним та дітьми вона зв`язок не підтримує.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Мліївської міської ради Пустовіт С.В. у судовому засіданні у вирішенні заявлених вимог поклалася на розсуд суду.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про слухання справи без його участі та прийняти рішення за наявними у справі матеріалами.

Заінтересована особа ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явилася, будучи належним чином повідомленою за місцем реєстрації, про що свідчить реєстр відправки поштової кореспонденції про особисте вручення судової повістки. Про причину своєї неявки суд не повідомила.

Заслухавши учасників судового засідання, врахувавши думку учасників, що не з`явилися, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За правилами ст. 293 ЦПК України - окреме провадження, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом невизначено іншого порядку їх встановлення. Указаною статтею визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Зокрема, ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019, зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

На підтвердження заявлених вимог, ОСОБА_1 надано наступні докази:

- рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27.12.2023, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Ухвалено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу залишається проживати з батьком ОСОБА_1 ;

- свідоцтво серії НОМЕР_1 від 25.01.2008 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- свідоцтво серії НОМЕР_2 від 22.07.2013 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- акт обстеження умов проживання, що складений Службою у справах дітей Мліївської міської ради від 19.03.2024, відповідно якого батьком ОСОБА_1 створено належні умови для проживання та дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 ;

- витяг № 554 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.03.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані по АДРЕСА_1 ;

- довідка ВК Мліївської сільської ради № 20 від 13.03.2024, про те, що ОСОБА_3 проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 ;

- характеристики Старосільського ліцею Мліївської сільської ради від 25.03.2024 за № 17/01-19 та № 15/01-19, складені на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у яких, у тому числі, зазначено, що вихованням дітей займається батько, який цікавиться їх досягненнями та результативністю навчання;

Також суду надано висновок Органу опіки та піклування ВК Мліївської сільської ради, затверджений рішенням ВК Мліївської сільської ради від 06.06.2024 № 332, в якому зазначено у т.ч., що ОСОБА_1 повідомив про те, що з дружиною ОСОБА_2 не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинено. Подружні стосунки не підтримують і не мають бажання бути разом, оскільки вона тривалий час знаходиться за межами України (Чехія) і відсутня за місцем реєстрації та проживання, повертатися не має намірів, вихованням і утриманням дітей не займається, участі в їх житті і навчанні не приймає, тобто мати самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків.

Також у висновку (останній абзац) зазначено, що «враховуючи…ставлення матері, яка не заперечує, щоб діти проживали з батьком…»

Разом із цим, як пояснила у судовому засіданні представник Органу опіки та піклування ВК Мліївської сільської ради, всі обставини, що викладені у Висновку, встановлені виключно зі слів самого ОСОБА_1 .

Із матір`ю дітей, представники органу опіки та піклування особисто не спілкувалися, а «ставлення матері» до самостійного виховання дітей батьком також зазначено лише зі слів самого ОСОБА_1 .

Таким чином суд критично оцінює висновок Органу опіки та піклування ВК Мліївської сільської ради, затверджений рішенням ВК Мліївської сільської ради від 06.06.2024 № 332, оскільки викладені в ньому обставини належним чином не перевірені, а він складений лише зі слів особи, яка є зацікавленою в результатах розгляду справи.

Актом обстеження умов проживання від 19.03.2024 також засвідчено лише те, що в будинку батька створено належні умови для проживання його дітей. Разом із тим, цей акт не спростовує того, що мати не займається вихованням і утриманням дітей.

Як повідомив у судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , до Органу опіки та піклування він звертався лише один раз, коли необхідно було скласти акт обстеження умов проживання.

Суду не надано доказів того, що заявник ОСОБА_1 звертався до Органу опіки та піклування з приводу неналежного виховання матір`ю своїх дітей.

Також не надано доказів того, що мати притягувалася до відповідальності за неналежне виховання своїх дітей.

Крім того, посилаючись на те, що мати дітей ОСОБА_2 знаходиться за межами України (Чехія), суду не надано належних і допустимих доказів, які б це підтверджували.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суд відзначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено ст. 141 СК України.

За правилами ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця.

Встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітніх дітей за відсутності відомостей про обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання одним з батьків своїх обов`язків можливе в ході вирішення питання про позбавлення одного з батьків батьківських прав та встановлення обставин невиконання одним із батьків батьківських обов`язків.

Саме по собі підтвердження факту самостійного виховання та утримання дитини в межах звернення особи з заявою в порядку окремого провадження не є підставою для визнання особи такою, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, як особи, що самостійно виховує та утримує дитину, оскільки зазначене рішення не покладає на особу обов`язку самостійного виховання та утримання дитини, а лише констатує даний факт, який підтверджений належними доказами у конкретний період часу.

У постанові від 11.09.2024 по справі №201/5972/22 ВП ВС вказала, що факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, «оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини».

Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу батька, який самостійно виховує дитину.

Оскільки в СК чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена ч. 1 ст. 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

На підставі викладеного суд вважає, що заявник ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами, що він самостійно виховує і утримує неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 4, 12 - 13, 76 - 81, 258, 259, 263 - 265, ЦПК України

в и р і ш и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Служби у справах дітей виконавчого комітету Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через суд першої інстанції, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 01.11.2024.

Суддя Л. В. Подорога