П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 756/16448/18

Провадження: № 22-ц/824/17237/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Воробей Іллі Вікторовича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Ткач М. М., .

за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: ОСОБА_2 ,

у с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. В обґрунтування заявленої скарги посилається на те, що вона є боржником за виконавчим листом №756/16448/18, виданим 26.04.2023 Оболонським районним судом міста Києва. На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу у м. Києві Фесик М.О. знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 14.12.2018 до досягнення дитиною повноліття. Проте, 12.04.2024 вона випадково дізналася про розрахунок її заборгованості по аліментах від 09.04.2024, складеного приватним виконавцем виконавчого округу у м. Києві Фесик М. О. Так, сукупний розмір заборгованості згідно цієї довідки складає 134410,20 грн. Разом з цим, довідка складена з грубим порушенням норм чинного законодавства, без урахування стягнутих з заробітної плати сум, наведена сума заборгованості не відповідає дійсності, оскільки при складанні вищевказаного розрахунку приватним виконавцем не було враховано, що у квітні 2023 року із заробітної плати ОСОБА_1 стягнуто 9428,56 грн, у травні 2023 року - 9443,20 грн, у червні 2023 року - 9373 грн, у липні 2023 року - 8950 грн. Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи боржника від 09.04.2024, складеної приватним виконавцем виконавчого округу у м. Києві Фесик М. О., постановлено здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням зі стягнення аліментів, яка виникла за період з 14.12.2018 по 10.11.2023, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складає 134410,20 грн та витрати виконавчого провадження у сумі 640 грн, а разом 135050,20 грн. Однак, сума заборгованості у розмірі 135050,20грн, зазначена у постанові, є неправильною. Як убачається з постанови, остання винесена приватним виконавцем лише 09.04.2024. Таким чином, проведення утримання із доходів боржника за місцем їх отримання, якою звернуто стягнення на частину заробітної плати заявника, є передчасним. Згідно ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 05.09.2023 скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії та клопотання про поновлення строку на оскарження постанови приватного виконавця - задоволено; поновлено строк на оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. про арешт коштів від 03.05.2023; скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. про арешт коштів від 03.05.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять з АТ «Укрзалізниця» як зарплатні виплати ОСОБА_1 , на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ № НОМЕР_2 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Лише 17.10.2023 року постановою про зняття арешту з коштів приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. знято арешт з НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_1 . Однак, вказує, що копія постанови не направлена на виконання до органу (установи), якому була надіслана постанова про арешт коштів боржника та сторонам виконавчого провадження. Зазначає, що оскарження стороною виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності виконавця під час виконання судового рішення є засобом судового контролю, метою якого є дотримання прав та свобод громадян на стадії виконання судового рішення. Відтак, наслідком розгляду скарги, поданої в порядку судового контролю, є усунення порушень та відновлення порушеного права чи інтересу особи. Звертаючись зі скаргою, заявник порушує питання про визнання дій приватного виконавця по складанню розрахунку заборгованості неправомірними внаслідок неврахування сплачених сум із заробітної плати та скасування зазначеного розрахунку з метою усунення порушення прав. Ураховуючи вищевикладене, просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. з нарахування заборгованості по аліментах в розмірі 135050,20 грн за вищевказаним виконавчим листом; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. провести перерахунок заборгованості за вищевказаним виконавчим листом; визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.04.2024 року; визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. щодо не направлення копії постанови про зняття арешту з коштів від 17.10.2023 року на виконання до органу (установи), якому була надіслана постанова про арешт коштів боржника та сторонам виконавчого провадження; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. направити копію постанови про зняття арешту з коштів від 17.10.2023 року на виконання до органу (установи), якому була надіслана постанова про арешт коштів боржника.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: ОСОБА_2 , відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Воробей І. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції вийшов за межі доводів, викладених в скарзі, та поклав в основу рішення постанови та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, які не входили в предмет доказування. Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що згідно п. 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 зазначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця, та у випадках передбачених ч. 4 ст. 71 Закону повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей: отриманих зі звіту про здійсненні відрахування та виплати; квитанцій про перерахування аліментів, наданих стягувачем або боржником; заяв або розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату аліментів. Натомість, вказує, що приватний виконавець обчислював розрахунок заборгованості по аліментах від 09.04.2024 року щоквартально.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Воробей І. В. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

Приватний виконавець Фесик М. О. та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе вирішити скаргу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Оболонського районного суду міста Києва №756/16448/18 від 18.07.2022 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 14.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.04.2023 рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18.07.2022 у частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів залишено без змін.

На виконання вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 756/16448/18, який у подальшому стягувачем пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївні.

01.05.2023 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа №756/16448/18 від 26.04.2023, виданого Оболонським районним судом міста Києва.

09.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. складено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 14.12.2018 по 10.11.2023, відповідно до яких загальна сума боргу станом на 09.04.2023 складає 134410,20 грн (т. 1, а. с. 12).

Зі слів скаржниці, при складанні вищевказаного розрахунку приватним виконавцем не було враховано, що в квітні 2023 року з її заробітної плати було стягнуто 9 428 грн 56 коп; у травні 2023 року стягнуто 9 443 грн 20 коп; у червні 2023 року стягнуто 9 373 грн; у липні 2023 року стягнуто 8 950 грн (а. с. 5). За таких обставин, вважала розрахунок заборгованості невірним.

Відмовляючи в задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. з нарахування заборгованості по аліментах та зобов`язання приватного виконавця провести перерахунок заборгованості по аліментах суд першої інстанції виходив із того, що перерахунок вже було зроблено приватним виконавцем та надано до суду новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 15.07.2024 року, а незгода заявника із новим розрахунком приватного виконавця не є предметом даного спору та підлягає вирішенню в порядку, визначеному законом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як зазначено вище, 01.05.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа №756/16448/18 від 26.04.2023, виданого Оболонським районним судом міста Києва.

За приписами частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Частиною шостою вказаної статті передбачено, що у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Відповідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Відтак, порядок та підстави здійснення виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів чітко регламентовані законом та нормативно-правовим актом.

09.04.2024 року приватним виконавцем Фесик М. О. здійснено розрахунок заборгованості, за яким загальна сума боргу за період з 14.12.2018 року по 10.11.2023 року складала 134410,20 грн (т. 1, а. с. 12).

Після чого, виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти у межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження : 135050,20 грн (т. 1, а. с. 40-43).

Водночас, 09.04.2024 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, згідно з якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у філії «ПАСАЖИРСЬКА КОМПАНІЯ» АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» та направлено останньому до виконання (т. 1, а. с. 39 зв.)

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що жодних відрахувань із заробітної плати боржника не було, оскільки на неодноразові вимоги виконавця, адресовані філії «ПАСАЖИРСЬКА КОМПАНІЯ» АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», з проханням надати відомості про доходи боржника - ОСОБА_1 з метою визначення відсотку для відрахування із заробітної плати та здійснення перерахування заборгованості відповіді отримано не було (т. 1, а. с. 39, 52,53,54).

Окрім того, з матеріалів справи також убачається, що 17.04.2024 року приватним виконавцем Фесик М. О. було направлено виклик керівнику філії «ПАСАЖИРСЬКА КОМПАНІЯ» АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» для надання пояснень щодо невиконання вимог приватного виконавця, та зобов`язано надати інформацію про суми одержаних доходів ОСОБА_1 помісячно з 14.12.2018 року по 10.11.2023 року включно, однак, останнім також було проігноровано вимогу приватного виконавця (т. 1, а. с. 55).

З огляду на вищезазначене, ураховуючи ігнорування «ПАСАЖИРСЬКА КОМПАНІЯ» АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» вимог виконавця, остання проводила розрахунок заборгованості на підставі відомостей із довідки, наданої Державною податковою службою України 08.04.2024 року (т. 1, а. с. 32- 36).

Так, з матеріалів справи убачається, що лише в ході судового розгляду скарги, а саме 12.07.2024 року уповноважена особа Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Вагонне депо станції Київ-Пасажирський» виконала неодноразові вимоги приватного виконавця Фесик М. О. та надало довідки про доходи ОСОБА_1 за період з 14.12.2018 року по 10.11.2023 року, після чого, одразу після отримання таких довідок про доходи ОСОБА_1 за період з 2018 по 2023 рік, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. був здійснений новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 15.07.2024, відповідно до якого залишок боргу ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 складає 79611,02 грн. Розрахунок зі сплати аліментів за доходами, нарахованими (виплаченими) від договору оренди землі ТОВ «Годунівське», здійснено на підставі відомостей із відповіді Державної податкової служби №214725170 від 12.07.2024., та становить 37339,36 грн. Отже, заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 14.12.2018 по 10.11.2023 за розрахунками приватного виконавця від 15.07.2024 разом складає - 116 950,38 грн (т. 1, а. с. 129 - 132 (довідки про доходи), т. 1, а. с. 133 - 134 (розрахунок заборгованості від 15.07.2024 року)

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення скарги в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. з нарахування заборгованості по аліментах в розмірі 135050,20 грн. за виконавчим листом від 26.04.2023 року та зобов`язання приватного виконавця провести перерахунок заборгованості за вищевказаним виконавчим листом відсутні, оскільки перерахунок вже було зроблено приватним виконавцем та надано до суду новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 15.07.2024 року, а незгода заявника із новим розрахунком приватного виконавця не є предметом даного спору та підлягає вирішенню в порядку, визначеному законом.

Окрім того, суд першої інстанції правильно виходив з того, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду скарги доводи ОСОБА_1 про неврахування виконавцем сплачені боржником суми із заробітної плати за квітень 2023 року у розмірі 9428,56 грн., у травні 2023 року - 9443,20 грн., у червні 2023 року - 9373,00 грн., у липні 2023 року - 8950,00 грн., з огляду на таке.

Як вже було зазначено вище, станом на день складання розрахунку 09.04.2024 року у приватного виконавця була відсутня інформація про сплачені боржником суми із заробітної плати, зокрема, за квітень 2023 року та травень 2023 року, оскільки роботодавець боржника ігнорував вимоги виконавця.

У подальшому, на вимогу приватного виконавця, був отриманий серед іншого, звіт про здійснені відрахування та виплати Філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» Виробничий підрозділ «Вагонне депо станції Київ-Пасажирський», відповідно до якого Оболонському відділу державної виконавчої служби м.Києва, із заробітної плати боржника за період з квітня 2023 року по травень 2023 року було перераховано аліменти за квітень 2023 року - 4918,56 грн., травень 2023 року 4933,20 грн.

Після отримання зазначених відомостей, при здійсненні нового розрахунку заборгованості, вказані суми були взяті до уваги приватним виконавцем станом на 15.07.2024 року, за таких обставин, не може вважатися виходом за межі вимог скарги взяття до уваги судом розрахунку заборгованості від 15.07.2024 року, оскільки виконавцем вчинялися дії щодо отримання відомостей про доходи ОСОБА_1 ще до подання нею скарги, а ігнорування роботодавця вимог виконавця не є виною останньої.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що скаржницею не доведено її посилання на перерахування приватному виконавцю аліментів із заробітної плати боржника у червні 2023 року у розмірі 9373,00 грн. та у липні 2023 року - 8950,00 грн, оскільки, надані нею розрахункові листи - це авансові платежі, а не сукупна заробітна плата за місяць, з яких вбачається утримання аліметів за квітень 2023 року у розмірі - 4918,56 грн та травень 2023 року - 4 933,20 грн (т. 1, а. с. 5) які були враховані приватним виконавем при розрахунку згідно наданих на її вимоги довідок (т. 1, а. с. 133-134).

Перевіряючи висновки суду щодо вимог скарги про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.04.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до зазначеного закону, а також рішеннями, які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів» завда служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Аналізуючи вказані норми закону приватний виконавець, зобов?язаний своєчасно, повно і неупереджено здійснювати виконання рішення. Як зазначалося вище, 09.04.2024 року приватним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , на підставі чого в межах суми, визначеної розрахунком, було винесено постанову про накладення арешту та відповідну постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_4.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігай грошей.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Водночас, відповідно до частини другої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості із сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

З матеріалів справи убачається, що в данному випадку, у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка перевищує суму платежів за три місяці, і тому, з огляду на вказані вище приписи законодавства у приватного виконавця були усі підстави винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, як правильно і встановлено судом першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що вчинені виконавцем дії щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника не суперечать вимогам чинного законодавства та відповідають Закону Україн «Про виконавче провадження».

До того ж, колегія суддів відмічає, що скаржницею не подано суду доказів здійснення нею дій,направлених на погашення існуючої заборгованості по аліментам, розмір якої є значним, що порушує права дитини на достатнє матеріальне забезпечення.

Щодо вимог скарги про визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. щодо не направлення копії постанови про зняття арешту з коштів від 17.10.2023 на виконання до органу (установи), якому була надіслана постанова про арешт коштів боржника та сторонам виконавчого провадження, та зобов`язання направити копію постанови про зняття арешту з коштів від 17.10.2023 на виконання до органу (установи), якому була надіслана постанова про арешт коштів боржника, колегія суддів відмічає наступне.

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За приписами п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання відповідна постанова. У випадках, передбачених законом, виконавець на підставі постанови, передбаченої цим пунктом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Дійсно, з матеріалів справи убачається, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №756/16448/18 скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Фесик М. О. про арешт коштів боржника від 03.05.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять з АТ «Укрзалізниця», як зарплатні виплати ОСОБА_1 на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ № НОМЕР_2 філії Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (т. 1, а. с. 96-99).

Після чого, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. лише 17.10.2023 винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою постановлено зняти арешт з НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 13).

Проте, у данному випадку, ОСОБА_1 оскаржуються дії виконавця саме щодо направлення їй та відповідним органам постанови про зняття арешту від 17.10.2023 року.

Так, на підтвердження факту направлення копії постанови про зняття арешту з коштів від 17.10.2023 до банківської установи, приватним виконавцем було надано паперовий витяг, сформований в Автоматизованій системі виконавчого провадження, з якого убачається, що у межах виконавчого провадження НОМЕР_4, зазначена постанова про зняття арешту з коштів була направлена в електронному вигляді до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 17.10.2023 о 18:11, дата набуття стану «документ доставлено» - 18.10.2023 (т. 1, а. с. 31). Окрім того, колегія суддів також ураховує, що судом першої інстанції в судовому засіданні було оглянуто оригінал вказаного електронного доказу.

За таких обставин, колегія суддів колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що факт направлення 17.10.2023 приватним виконавцем постанови про зняття арешту з коштів боржника до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до виконання у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень - підтверджений належним та допустимим доказом.

Окрім того, з матеріалів справи також убачається, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М. О. вказана постанова надсилались сторонам виконавчого провадження за адресами, зазначеними у виконавчому документі, простим поштовим відправленням, що підтверджується супровідним листом, який міститься у АСВП.

Слід також звернути увагу ОСОБА_1 на те, що у сторін виконавчого провадження наявна можливість ознайомлюватися із усіма матеріалами вказаного виконавчого провадження у Автоматизованій системі виконавчого провадження.

З огляду на викладене вище, суд першої інстпанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні скарги у зазначеній частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом залишено поза увагою доповенння до скарги, в яких ОСОБА_1 доповнила свою скаргу вимогами: щодо скасування постанови приватного виконавця від 09.04.2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять до АТ «Укрзалізниця» як зарплатні виплати ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_3 відкритому в ТВБВ № НОМЕР_2 філії Головного управління у м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк»; визнати незаконними дії приватного виконавця щодо не направлення постанови про зняття арешту з коштів від 15.07.2024 року на виконання до органу (установи) (т. 1, а. с. 119-121) колегія суддів оцінює критично такі доводи, та зазначає, що суд правомірно не взяв до уваги такі доповнення до скарги, оскільки ЦПК України не передбачено та не визначено такого поняття як «доповнення до скарги», оскільки розгляд даної категорії справ унормований розділом VIIЦПК України «судовий контроль за виконанням судових рішень» та не є категорією позовного провадження, як вважала скаржниця, подаючи такі доповнення до суду.

Колегія суддів відмічає, що незгода ОСОБА_1 із постановою про накладення арешту від 09.04.2024 року та діями щодо направлення постанови від 15.07.2024 року не є предметом розгляду в межах заявлених вимог скарги, та підлягають вирішенню в порядку, визначеному законом, в окремому провадженні.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Воробей Іллі Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Воробей Іллі Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова