Провадження №2-о/447/73/24
Справа №447/812/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

17.06.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв Львівської області у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

Процесуальні дії у справі.

26.03.2024 заявник ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт його постійного проживання разом із дядьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_3 є рідним дядьком по материній лінії (рідний брат матері) заявника. ОСОБА_3 був одинокою особою, окрім матері заявника та двох її дітей, інших родичів у нього не було. З 2020 року після перенесеної коронавісної інфекції стан дядька лише погіршувався і йому стало важко обходитися без сторонної допомоги. Заявник здійснював постійний догляд за ним, у зв`язку з чим він разом із дружиною перейшли проживати до нього до належного йому житлового будинку в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Він займався його похованням, здійснює догляд за його могилою, користується належним йому майном, фактично прийняв спадщину після його смерті, із врахуванням заповіту, складеного на його користь. 20.08.2013 ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, склавши у встановленому законом порядку заповіт на користь заявника, однак при зверненні до нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна, було надано відповідь, що для належного оформлення спадкових прав необхідно у судовому порядку вирішити питання щодо встановлення факту спільного проживання на момент смерті із спадкодавцем. Відтак, заявник просить задоволити заяву, оскільки така має значення для належного оформлення його спадкових прав після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 28.03.2024 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку окремого провадження, та призначено судове засідання у справі.

17.06.2024 ОСОБА_1 подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити у його відсутності, заяву підтримав та просив таку задоволити.

Представник заінтересованої особи - Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити у її відсутності, заяву підтримала.

Суд встановив:

ОСОБА_3 є дядьком ОСОБА_1 , що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.09.1963, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.021961, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 12.02.1946, свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 16.05.1952, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 від 19.04.1960.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 27.04.2022 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, Стрийського району Львівської області, актовий запис № 182.

Згідно копії заповіту від 20.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1301, ОСОБА_3 заповів належне йому майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом має право ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства ОСОБА_1 проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 , на момент його смерті, що наступила 26.04.2022.

08.02.2024 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Сороколіт О.Г. у відповідь на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання на момент смерті із спадкодавцем.

Оцінка суду.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Згідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно абз. 2 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, статтею 1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Заявник на даний час позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину та не вважається таким, що прийняв спадщину, так як не був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою на день відкриття спадщини.

Враховуючи все вищенаведене, а також те, що заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які б підтверджували спільне проживання заявника та спадкодавця на момент смерті, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, у суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, що містяться у матеріалах справи, оскільки такі узгоджуються між собою з відомостями, які містяться в долучених до справи доказах.

Відтак, суд вважає, що заяву слід задоволити.

Керуючись ст. 81, 89, 259, 263-265, 268, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Заінтересовані особи:

Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області місцезнаходження: вул. Володимира Великого 6, м. Миколаїв, Стрийський район, Львівська область, 81600, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26411657;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Повний текст рішення складено 17.06.2024.

Суддя Головатий А. П.