Провадження №2/367/2442/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

ЗАОЧНЕ

03 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу подану представником позивача адвокатом Чеховською Дар`єю Ростиславівною позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МЕЛІОРАТОР» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній), стягнення сплачених за цим договором коштів, стягнення інфляційних витрат, 3% річних та неустойки за порушення грошового зобов`язання, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Чеховська Дар`я Ростиславівна звернула до Ірпінсього міського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «МЕЛІОРАТОР» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній), стягнення сплачених за цим договором коштів, стягнення інфляційних витрат, 3% річних та неустойки за порушення грошового зобов`язання, стягнення моральної шкоди, у якому просила:

1. Розірвати Договір купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній) від 26 травня 2017 року та Додаткову угоду №1 від 01 жовтня 2017 року до Договору купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній) від 26 травня 2017 року, які укладені між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та Приватним акціонерним товариством «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл. м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7).

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 215 100 гривень (двісті п`ятнадцять тисяч сто гривень), сплачені за Договором купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній) від 26 травня 2017 року.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл.. м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) неустойку у розмірі 15 275 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 00 копійок), інфляційні втрати у розмірі 155 538, 85 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 85 копійок), 3 % річних у розмірі 38 417,67 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста сімнадцять гривень 67 копійок).

4.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 416,92 грн. (п`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 92 коп.

6. Всі судові витрати, включаючи на правову допомогу, покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що:

26 травня 2017 року ОСОБА_1 та Приватне акціонерне товариство «Меліоратор» в особі Голови правління Світлицького В.М. уклали Договір купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09. Відповідно до п. І Договору Сторони зобов`язуються укласти основний договір купівлі-продажу майнових прав на Об`єкт нерухомості, що знаходиться в Об`єкті капітального будівництва на умовах та в строки, які вказуються в цьому Договорі. Відповідно до розділу Договору «Визначення термінів» «Об`єкт нерухомості» - складова та невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва у вигляді машиномісця, спорудження якої здійснює Продавець (надалі по тексту також як «Об`єкт нерухомості» або -Паркомісце»).Відповідно до розділу Договору «Визначення термінів» «Об`єкт капітального будівництва» - реконструкція виробничих майстерень з перепрофілюванням під багатоквартирний житловий будинок з вбудованим паркінгом, що розташований за адресою АДРЕСА_2 (надалі по тексту також як «Об`єкт капітального будівництва» або «Паркінг»). Відповідно до п. III Договору з підписанням цього Попереднього договору Покупець вносить аванс на рахунок Продавця в наступному порядку: вартість Майнових прав складає 235 000, 00 (двісті тридцять п`ять тисяч грн.. 00 коп.);

26 травня 2017 року позивач повністю виконала свої зобов`язання за вказаним Договором, а саме сплатила повну вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості, що складав 235 000, 00 двісті тридцять п`ять тисяч грн. 00 коп.), що підтверджується квитанцією про повну оплату за Договором;

відповідно до п. V Договору сторони зобов`язуються укласти основний договір після отримання Продавцем документу, що дає право на виконання будівельних робіт, але не пізніше 01 жовтня 2017 року;

01 жовтня 2017 року для пролонгації строків будівництва Продавцем було запропоновано Покупцю укласти Додаткову угоду № 1 до Договору. Позивач погодилась на це і між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору (копія додається), згідно з якою було внесено зміни у Розділ V Договору та викладено його в такій редакції: «V. Сторони зобов`язуються укласти основний договір після отримання Продавцем документу, що дає право на виконання будівельних робіт, але пізніше 1 квітня 2018 року»;

Однак, всупереч умовам Договору та Додаткової угоди № 1 до нього, відповідач до 1 квітня 2018 року не отримав документ, що дає право на виконання будівельних робіт (п. 1 Додаткової угоди № 1) та до 30 квітня 2018 року не розпочав будівельні роботи на Об`єкті капітального будівництва (п. 1.4 Договору), та до 30 червня 2018 року не ввів Об`єкт капітального будівництва в експлуатацію (п. 1.5 Договору);

З метою подальшого урегулювання правовідносин, керуючись п. 12.1. Договору, Позивач неодноразово усно та письмово (детально у «Розділ VI. Відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися» Позовної заяви), надсилала звернення з проханням надати інформацію та документи щодо виконання умов Договору та пропонувала укласти новий Договір купівлі-продажу майнових прав на паркомісце/машиномісце на підставі Договору та Додаткової угоди № 1;

16 березня 2021 року позивач направила відповідачу лист з пропозицією укласти основний договір купівлі-продажу (копія листа з доказами направлення додається). Даний лист був отриманий відповідачем 19.03.2021 року;

08 квітня 2021 року позивач повторно звернулась до відповідача із листом- пропозицією щодо укладення основного Договору купівлі-продажу майнових прав. Також 08 квітня 2021 року позивач звернулась із звернення про надання інформації стосовно того, чи видавалися містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, чи видався дозвіл на будівельні роботи на Об`єкт капітального будівництва. Копія звернення з доказами направлення додається;

30 квітня 2021 року відповідач листом №106/1 підтвердив свої зобов`язання за Договором та Додатковою угодою № 1 до нього та зобов`язався до 30 червня 2021 року укласти із позивачем основний договір на підставі Договору або повернути Позивачу попередньо сплачені кошти за вказаними у листі реквізитами;

однак і до 30 червня 2021 року відповідачем зобов`язання за Договором та Додатковою угодою №1 не були виконані;

оскільки будівельні роботи відповідачем так і не були розпочаті, стало явно зрозуміло, що відповідач не має наміру виконувати умови Договору та Додаткової угоди до нього, тому 18 червня 2021 року та 30 червня 2021 року. Позивачем були направлені відповідачу заяви з вимогою повернути сплачені позивачем грошові кошти та розірвати Договір;

станом на момент подачі до суду позивачем позовної заяви - відповідач повністю не виконав зобов`язання за Договором, навіть не приступив до його виконання, відповідач повернув позивачу грошові кошти у загальному розмірі 19 900 грн. (платіж від .12.2022 року на суму 9 950 грн., платіж від 07.03.2023 на суму 9 950 грн.);

також, стосовно нарахування інфляційних витрат позивач зазначив, що позивачем було передано аванс у розмірі 235 000, 00 гривень (двісті тридцять п`ять тисяч грн. 00 коп.):

відповідачем зобов`язання за Договором не були виконані, отже у Відповідача виник обов`язок повернути отримані грошові кошти. Відповідач не повернув Позивачу отриманий за Договором аванс.

отже, між сторонами наявне саме грошове зобов`язання, воно стало прострочене і у позивача виникло право на застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України.

таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

також, представник позивача зазначив у позовній заяві стосовно розміру моральної шкоди, що позивач протягом більше ніж 5 років вимушена шукати паркомісце будь-де та в результаті паркувати своє авто поза межами ЖК «Паркова оселя». Купуючи квартиру в зазначеному житловому комплексі, позивач ознайомилася з планом його забудови та зупинила свій вибір саме на цьому житловому комплексі саме через передбачений планом паркінг. Натомість, машина позивача зазнала пришвидшеної амортизації, а позивач - щодня витрачає час та зусилля, необхідні для пошуку паркомісця поза межами житлового комплексу та вимушена залишати машину за межами житлового комплексу з огляду на їх відсутність на території житлового комплексу, тому щодня позивач відчуває тривогу з приводу того, де буде паркуватись, як буде діставатись додому в темний час доби та щодо безпеки свого авто. Натомість, за наявності Паркінгу - якби відповідач виконав умови Договору - автомобіль позивача стояв би на території ЖК під відеоспостереженням, яке встановлено в комплексі та зберігалось би належним чином. З цього приводу позивач відчуває зайві хвилювання та моральні страждання. В період повномасштабного вторгнення росії на територію України, а саме 24 лютого 2022 року, автомобіль позивача стояв в м. Буча на території ЖК «Паркова оселя» та був пошкоджений росіянами, оскільки вони танками заїхали на територію комплексу, пошкоджували автомобілі та чинили грабежі та розбої в них. Авто позивача зазнало тієї ж участі. Можливо, можна було б запобігти пошкодженню авто, якби воно зберігалося у критому паркінгу та під відео-наглядом всередині, тобто якби умови Договору та взяті зобов`язання були виконані відповідачем.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Лещенко О.В.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

14 березня 2024 року від представника позивача адвоката Чеховської Дар`ї Ростиславівни надійшла заява про усунення недоліків, визначених ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22.12.2023 року.

25.03.2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в загальному порядку, яку сторони отримали в установлений законом строк. Почато підготовче провадження з моменту відкриття провадження по справі.

Відповідач в установлений судом строк не подав відзив на позовну заяву.

03.06.2024 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову.

Ухвалою 05.06.2024 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

17.06.2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог процесуального законодавства, заяв, заперечень суду не надав, не повідомив суд про причини неявки та не надали доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Частинами 1, 2 п. 1 ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з копії договору, долученої позивачем до аозову, 26 травня 2017 року ОСОБА_1 та Приватне акціонерне товариство «Меліоратор» в особі Голови правління Світлицького В.М. уклали Договір купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09.

Відповідно до п. І Договору купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 сторони зобов`язуються укласти основний договір купівлі-продажу майнових прав на Об`єкт нерухомості, що знаходиться в Об`єкті капітального будівництва на умовах та в строки, які вказуються в цьому Договорі.

Відповідно до Договору п. 1.1. Продавець продає, а покупець купує Майнові права на Об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбаченим цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до п. 1.2. Договору Сторони домовились, що об`єктом нерухомості, Майнові права на який передаються за даним Договором, є машиномісце № НОМЕР_2 (тридцять дев`ять), що розташоване в Об`єкті капітального будівництва, загальною площею 17,55 (сімнадцять цілих та п`ятдесят п`ять сотих) кв. м.

Відповідно до п. 1.4. Договору Завершення будівельних робіт на Об`єкт капітального будівництва до 30 квітня 2018 року.

Відповідно до п. 1.5. Договору Орієнтований термін введення Об`єкта капітального будівництва в експлуатацію до 30 червня 2018 року.

Відповідно до Договору п. 2.3. Продавець передає Покупцю документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності, продовж 2 (двох) ісяців з дати введеняя Обєкуту капітального будівництва в експлуатацію, та за умови здійснення покупцем оплати, вказаної в п.3.1. здійснення розрахунків, вказаних в п.3.5./3.6. Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість Майнових прав на Об`єкт нерухомості складає 235 000,00 (двісті тридцять п`ять тисяч грн. 00 коп.) з розрахунку 13 390,31 (тринадцять тисяч триста дев`яносто грн. 31 коп.) за один квадратний метр Об`єкта нерухомості.

Відповідно до п. 5.5. Договору розділу «Продавець зобов`язаний:» забезпечувати будівництво Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію в строки, визначені даним Договором.

Відповідно до п.7.1. розділу 7 «Покупець зобов`язаний:» Договору здійснити сплату Договірної ціни в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, та надати Продавцю копій квитанції про оплату/надіслати на e-mail, зазначений в Договорі.

26 травня 2017 року позивач повністю виконала свої зобов`язання за вказаним Договором, а саме сплатила повну вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості, що складав 235 000, 00 двісті тридцять п`ять тисяч грн. 00 коп.), що підтверджується копією квитанції №17757687 від 26 травня 2017 року про повну оплату за Договором.

Однак, будівництво нерухомого майна до 30 червня 2018 року не було розпочато, на день розгляду справи об`єкт в експлуатацію не введено, таким чином, відповідач не дотриммався взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва, тим самим порушив умови Договору купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язанням є виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст. 549 ЦК України передбачено обов`язок боржника в разі порушення зобов`язання передати кредиторові грошову суму штрафу у вигляді процентної ставки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 614ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно зі ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом частини першо їстатті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договірє обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19 (провадження № 61-11407св20).

Встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що відповідач ПрАТ «МЕЛІОРАТОР» порушив свої зобов`язання, визначені Договором купівлі-продажу майнових прав на паркомісце №6П/09, який було укладено 26 травня 2017 між ПрАТ «МЕЛІОРАТОР» та ОСОБА_1 .

Суд також враховує, що відповідач ПрАТ «МЕЛІОРАТОР» не повідомляв ОСОБА_1 про причини порушення зобов`язання, про прийняті заходи для виконання умов Договору, про строки виконання зобов`язання, тощо.

Отже, суд дійшов висновку про наявність істотного порушення умов Договору з боку відповідача, яке проявляється у відсутності обізнаності позивача щодо існування у відповідача перешкод на здійснення будівництва.

З огляду на викладене, встановивши обставини справи, проаналізувавши умови оспорюваного договору та провівши аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, з урахуванням того, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо розірвання укладеного між ними договору, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених договором, для його розірвання у судовому порядку

Також, суд зазначає, що стаття 653 ЦК України передбачає правові наслідки розірвання договору. Так, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Судом установлено, що на виконання умов Договору на паркомісце № 6П/09 26 травня 2017 року позивач повністю виконала свої зобов`язання за вказаним Договором, а саме сплатила повну вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості, що складав 235 000, 00 двісті тридцять п`ять тисяч грн. 00 коп.), що підтверджується квитанцією № 17757687 від 26 травня 2017 року про повну оплату за Договором.

Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 727/898/19 зазначено, що односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

Встановивши, що умови договору не виконані відповідачем, а позивачка скористалася правом, направивши відповідну заяву про повернення коштів від 15.12.2023 року, суд дійшов висновку що вимога про поверненням сплачених позивачем за договором коштів в сумі 235 000,00 (двісті тридцять п`ять тисяч грн. 00 коп.) підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 155 538, 85 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 85 копійок), 3 % річних у розмірі 38 417,67 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста сімнадцять гривень 67 копійок), суд зазначає наступне.

Звертаючись із позовом до суду, позивач, в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, посилається на ч. 2 ст. 625 ЦК України та зазначає, що в результаті прострочення грошового зобов`язання за Договором у відповідача виник обов`язок повернути позивачу сплачені кошти. Іншими словами, позивач вважає, що у відповідача існує грошове зобов`язання, а відтак на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл.. м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) неустойку у розмірі 15 275 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 00 копійок), інфляційні втрати у розмірі 155 538, 85 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 85 копійок), 3 % річних у розмірі 38 417,67 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста сімнадцять гривень 67 копійок).

Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками, оскільки обов`язок повернення грошових коштів у відповідача виник 01.07.2018 року , а саме 01.7.2018 року по 11.12.2023 року слід здійснювати нарахування інфляційних витрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 235 000 грн.

Оскільки внаслідок невиконання Продавцем зобов`язання у Договорі виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення Договору до моменту його усунення. Адже інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що, оскільки відповідач свої зобов`язання за договором своєчасно не виконав, а отже з останнього на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми за період прострочення із 01.07.2018 року по 11.12.2023 року у розмірі 26 092,60 гривень.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди»:

п. 5 з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору;

п.4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб;

Згідно п.п. 5, 9 вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не було належним чином виконано свої обов`язки за договором купівлі-продажу майнових прав №6П/09 від 26 травня 2017 року, а тому така бездіяльність спричинила позивачу моральну шкоду у виді сильних душевних страждань.

Виходячи із принципів розумності та справедливості, з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. підлягають задоволенню, ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивача.

Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено повністю, судові витрати у виді сплаченого судового збору слід відшкодувати позивачу шляхом стягнення їх з відповідача.

Керуючись ст..ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МЕЛІОРАТОР» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній), стягнення сплачених за цим договором коштів, стягнення інфляційних витрат, 3% річних та неустойки за порушення грошового зобов`язання, стягнення моральної шкоди- задовольнити.

Розірвати Договір купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній) від 26 травня 2017 року та Додаткову угоду №1 від 01 жовтня 2017 року до Договору купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній) від 26 травня 2017 року, які укладені між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та Приватним акціонерним товариством «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл. м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 215 100 гривень (двісті п`ятнадцять тисяч сто гривень), сплачені за Договором купівлі-продажу майнових прав на паркомісце № 6П/09 (попередній) від 26 травня 2017 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл.. м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) неустойку у розмірі 15 275 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 00 копійок), інфляційні втрати у розмірі 155 538, 85 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 85 копійок), 3 % річних у розмірі 38 417,67 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста сімнадцять гривень 67 копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Меліоратор» (, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 416,92 грн. (п`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 92 коп.

Постановлені ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.06.2024 року справа № 367/10319/23 провадження №2-з/367/136/2024 заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нежиле приміщення 87 (реєстраційний номер майна: 35904498) загальною площею 33,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить Приватному акціонерному товариству «Меліоратор» (код ЄДРПОУ 01037229, адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7) на підставі виданого виконавчим комітетом Бучанської міської ради свідоцтва про право власності CAE № 515925 від 30.01.2012 року) продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи . Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- представник позивача адвокат Чеховська Дар`я Ростиславівна, адреса: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Соборна, 98, до відділення, а/с 66;

- відповідач: Приватне акціонерне товариство «Меліоратор», , адреса місцезнаходження: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, буд. 7.

Суддя: О.В. Лещенко