Справа № 298/542/22
Номер провадження 2/298/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді Зизич В.В.,

секретар судового засідання Коваль А.Ю.,

номер справи 298/542/22,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Ужанський національний природний парк,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Великий Березний в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужанського національного природного парку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості заробітної плати,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ужанський НПП Кірик В.І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ужанського національного природного парку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,про стягнення заборгованості заробітної плати.

Позов позивачка обґрунтовує тим, що перебуває у трудових відносинах із Ужанським національним природним парком із січня 2008 року, роботу виконує сумлінно, дотримується чинного законодавства, дисциплінарні стягнення відсутні. Наказом №43 від 21.09.2014 переведена на посаду заступника директора Ужанського НПП.

Стверджує, що із серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року позивачці не виплачувалася заробітна плата і станом на 23 лютого 2022 року Ужанський національний природний парк перед позивачкою має заборгованість із заробітної плати, причини невиплати заробітної плати не відомі.

Вказує, що на звернення працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Закарпатській області щодо невиплати заробітної плати Ужанським національним природним парком отримані відповіді про погодження Держпраці України на проведення позапланової перевірки Ужанського національного природного парку щодо дотримання строків виплати заробітної плати, однак при проведенні вказаної перевірки керівником парку вчинена перешкода проведенню такої у вигляді письмової відмови у наданні витребуваних інспектором праці документів, складено акт про вчинення перешкоди, а на керівника парку Сойму А.Д. - протокол про адмінправопорушення, після надходження всіх матеріалів до Управління буде розглянуто питання про накладення на підприємство фінансової санкції. Пізніше позивачку повідомлено, що заходами державного контролю встановлено, що у вказаний нею період вона отримала заробітну плату із порушенням встановлених строків виплати заробітної плати, відтак порушено ч.1 ст.115 КЗпП та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», за результатами заходу державного контролю директору парку ОСОБА_2 внесено припис на усунення порушень законодавства про працю та на нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП, який буде скеровано до суду. На звернення працівника ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Закарпатській області про проведення перевірки щодо невиплати заробітної плати Ужанським національним природним парком надана відповідь про проведення позапланової перевірки на підприємстві.

Посилається, що 22 лютого 2022 року до Управління Держпраці у Закарпатській області скерована колективна скарга щодо колективного трудового спору про грубе порушення трудового законодавства, що має ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.172, 175 КК України, а також позивачкою була направлена індивідуальна скарга про грубе порушення трудового законодавства, у тому числі, невиплати заробітної плати та допомоги у витребувані документів в Ужанського національного природного парку щодо неї. У відповідь на вказані скарги повідомлено, що для встановлення порушень трудових прав чи відсутність таких порушень в Ужанському національному природному парку слід провести перевірку, втім проведення планових та позапланових заходів державного нагляду постановою КМУ №303 від 13 березня 2022 року припинено на період воєнного стану, тому відсутні правові підстави для вжиття заходів реагування.

Зазначає, що відповідач ні позивачці, ні Управлінню не надав будь-якої інформації, у тому числі, довідки про її середній заробіток, тому неможливо обрахувати розмір середнього заробітку за 7 місяців.

На думку позивачки, з вини відповідача вона не отримала заробітну плату за період із серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно.

З посиланням на зазначені обставини, положення ст.55 Конституції України, ст.ст.3, 27 ЦПК України, ст.ст.115, 233 КЗпП України, позивачка просить стягнути з Ужанського національного природного парку на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період із серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року, а всього стягнути грошові кошти за період із серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року на загальну суму, яка буде обрахована після надання відповідачем витребуваних доказів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 травня 2022 року справа №298/542/22 (номер провадження 2/298/198/22) головуючою суддею в даній судовій справі визначено суддю Лютянську М.С.

13 травня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужанського національного природного парку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості заробітної плати та призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання позивачки про витребування доказів.

9 червня 2022 року від заступника директора Ужанського національного природного парку Кваковської І.М. надійшов відзив на позов.

У відзиві заперечується проти задоволення позову, заявлена вимога про відмову у позові, вказуючи, що 20 липня 2021 року відповідно до наказу директора Ужанського національного природного парку №9-К ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (відсутність на роботі більше трьох годин). Відповідно до відомості про виплату заробітної плати №3 за липень місяць 2021 року Ужанського національного природного парку станом на день звільнення позивачу виплачено заробітну плату в повному обсязі.

Зазначає, що при звільненні ОСОБА_5 проведено з позивачкою остаточний розрахунок та здійснено виплату заробітної плати, будь-якої заборгованості щодо виплати нема, останній, будучи звільненою, не могла і не може бути нарахована заробітна плата, а наказ про звільнення позивачкою не оскаржується.

Оскільки відповідач на час звільнення позивачки здійснив з нею остаточний розрахунок по заробітній платі і розмір такої заборгованості відсутній, у відповідача не виникає обов`язку сплати позивачці середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за вказаний у позовній заяві період часу.

24 червня 2022 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 надійшли пояснення на позовну заяву, в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що його повноваження, як директора Ужанського національного природного парку, припинені у відповідності до наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів про звільнення №94-0 від 04.05.2022, а тому надати номера наказів про звільнення та дату їх прийняття не представляється можливим, вказаною інформацією володіє відповідач.

Вказує, що відповідно до наказу директора Ужанського національного природного парку ОСОБА_1 звільнена із займаної посади, відповідно до відомості про виплату заробітної плати Ужанським національним природнім парком станом на день звільнення позивачці виплачена заробітна плата в повному обсязі. При звільненні Ужанським національним природнім парком проведено з позивачкою остаточний розрахунок та здійснено виплату заробітної плати, будь-якої заборгованості щодо виплати нема. У зв`язку з чим вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 6 лютого 2023 року №11 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу по судових справах, які перебували в провадженні судді Лютянської М.С." в порядку п. 2.3.50, п.2.3.51 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували в провадженні судді Лютянської М.С. та які ще не розглянуті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 лютого 2023 року справа №298/542/22 (номер провадження 2/298/24/23) розподілена судді Зизич В.В.

У порядку вимог ч.12 ст.33 ЦПК України, після зміни складу суду в даній справі на стадії підготовчого провадження розгляд справи почато спочатку.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 6 грудня 2023 року задоволено клопотання в.о.директора Ужанського національного природного парку Я.Шукаль від 10 листопада 2023 року про витребування доказів від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

29 лютого 2024 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення та зменшення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з Ужанського національного природного парку на її користь грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 68414 грн. 76 коп., заборгованість по заробітній платі за червень 2021 року у розмірі 27990 грн. 40 коп.

15 серпня 2024 року від директора Ужанського національного природного парку Я.Шукаль надійшов відзив на заяву позивачки про уточнення та зменшення позовних вимог від 29.02.2024.

У відзиві директор заперечує проти задоволення позову, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, враховуючи, що відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 22.02.2024 та рішення Великоберезнянського районного суду від 02.11.2022 у справі №298/760/22 позивачка поновлена на посадізаступника директора Ужанського НПП з 15.03.2024 з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу і з нею проведено повний розрахунок.

Вважає, що відсутній предмет спору, оскільки з позивачкою проведено повний розрахунок за невикористану відпустку за 2021 рік і подано докази про отримання відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік та заборгованої зарплати за червень 2021 року, що підтверджено відповідними документами, які знаходяться у судовій справі.

Вказує, що рішення Великоберезнянського районного суду від 02.11.2022 у справі №298/760/22 має преюдиційне значення для вирішення справи №298/542/22, ОСОБА_1 поновлено на роботі з 15.03.2024 та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.07.2021 по 01.11.2022 в сумі 418583,41 грн.

Законні права позивачки не порушено, проведено повний і остаточний розрахунок за невикористану відпустку та заборговану заробітну плату за червень 2021 року, яка виплачена у липні-серпні 2021 року і підтверджена зарплатними відомостями №90 від 21.07.2021, №95 від 09.08.2021 та копією заяви-розрахунку №001854 від 08.06.2021. ОСОБА_1 отримувала відпустку за 2020 рік, що підтверджено копіями наказів №16 від 17.03.2020, №73 від 23.11.2020 та заявами ОСОБА_1 про надання відпустки, заявою- розрахунком №001854 від 08.06.2021, листом ПФУ від 12.01.2024 №0700-07-7/2676.

Зважаючи на наведене, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2024 року задоволено клопотання позивачки ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, прийнято заяву позивача ОСОБА_1 від 29.02.2024 про уточнення та зменшення позовних вимог, розгляд справи постановлено здійснювати з врахуванням таких уточнень, залишено без розгляду клопотання представника позивача - адвоката Биркович О.І. від 24 липня 2022 року про зупинення провадження в справі, відмовлено у задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про виклик свідка ОСОБА_6 , задоволено клопотання сторін про приєднання до матеріалів справи доказів, закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка зменшені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, зазначивши, що відповідач не здійснив їй виплату заробітної плати за червень 2021 року, а також не виплатив компенсацію за 35 днів невикористаної відпустки за 2020 рік та за 19 днів відпустки за пророблений період з січня 2021 року по 20 липня 2021 року, наголосивши, що надані відповідачем накази вказують на отримання нею відпустки у 2020 році, проте період, за який були отримана така відпустка це пророблений 2019 рік, а відпустку за відпрацьований 2020 рік вона не отримувала. Зауважила, що розрахунок при звільненні їй не був наданий.

Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, наголосивши, що з позивачкою проведений повний розрахунок, про що суду стороною відповідача надані відповідні докази, підтримав повністю наведені у відзиві на позов доводи. Звернув увагу суду, що відповідачем надані суду всі наявні документи, інших документів у розпорядженні відповідача нема, оскільки у зв`язку з втратою ряду документів та непередачею таких новопризначеній адміністрації порушено ряд кримінальних справ.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , будучи повідомленим про час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився. Матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 , в яких міститься клопотання про розгляд справи без його участі та про відмову у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази, встановивши фактичні обставини справи, на які сторона позивача посилається, як на підставу своїх вимог та заперечення відповідача на них, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а частиною 6 - що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Позивачкою ОСОБА_1 в ході підготовчого провадження подана заява від 29.02.2024 про уточнення та зменшення позовних вимог, яка ухвалою суду від 18 вересня 2024 року прийнята, та постановлено розгляд справи здійснювати з врахуванням таких уточнень. Позивачка просить стягнути з Ужанського національного природного парку на її користь грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у кількості 35 календарних днів за 2020 рік та 19 календарних днів за відпрацьований період з січня 2021 року по 20 липня 2021 року всього у сумі 68414 грн. 76 коп. та заборгованість по заробітній платі за червень 2021 року у розмірі 27990 грн. 40 коп. Розгляд справи здійснюється в межах вказаних зменшених позивачкою вимог.

Щодо заявленої вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за червень 2021 року суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У статті 2 КЗпП України також закріплено право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України.

Характер трудових відносин між працівником і роботодавцем виявляється у тому, що працівник зобов`язується виконувати певну роботу, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати належні умови праці (ст.21 КЗпП України).

Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено і сторонами в справі не заперечується, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Ужанським національним природним парком з січня 2008 року. Наказом Ужанського національного природного парку за №43 від 11.09.2014 т.в.о.начальника відділу державної охорони природно-заповідного фонду Ужанського НПП Заяць М.В. переведено на посаду заступника директора Ужанського НПП з 11.09.2014.

З листа управління Держпраці у Закарпатській області від 04.11.2021 №07-04/6003 вбачається, що за результатами звернення ОСОБА_1 , яке надійшло до контролюючого органу 01.11.2021, отримано погодження Держпраці України на проведення позапланової перевірки на Ужанському НПП. Між тим, як слідує зі змісту вказаного листа, при проведенні перевірки керівником Ужанського НПП вчинена перешкода, зокрема, у вигляді письмової відмови у наданні витребуваних інспектором праці документів, тому за наслідками здійснення заходів державного контролю складено акт про вчинення перешкоди, а на керівника Ужанського НПП - протокол про адміністративне правопорушення.

З листа управління Держпраці у Закарпатській області від 21.03.2022 №07-04/1224 за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 про порушення її трудових прав, зокрема, безпідставної невиплати заробітної плати в Ужанському НПП, слідує, що для встановлення порушень трудових прав чи відсутність таких порушень в Ужанському національному природному парку слід провести перевірку, втім проведення планових та позапланових заходів державного нагляду постановою КМУ №303 від 13 березня 2022 року припинено на період воєнного стану, тому відсутні правові підстави для вжиття заходів реагування.

Наказом Ужанського національного природного парку №9-к від 20.07.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з 20.07.2021 за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин) згідно ст.40 п.4 КЗпП України та за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно ст.40 п.3 КЗпП України.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 2 листопада 2022 року у справі №298/760/22, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено. Скасовано наказ директора Ужанського національного природного парку №9-к від 20.07.2021 про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Ужанського НПП днем 20.07.2021. Стягнуто з Ужанського національного природного парку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2021 по 01.11.2022 в сумі 418583,41 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Ужанського НПП та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах платежу за один місяць.

Факт здійснення виплати Ужанським національним природним парком середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , з урахуванням утриманих сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, підтверджується даними платіжних інструкцій №112 від 26.03.2024, №166 від 01.05.2024, а також відомостями А-банк №52 від 28.03.2024, №79 від 02.05.2024. Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що отримала від відповідача в повному обсязі суми коштів відповідно до ухвалених судами рішень.

Відповідно до штатного розпису Ужанського НПП на 2021 рік, веденого в дію з 01.01.2021, посадовий оклад заступника директора становив 8747 грн.

Відповідно до відомості нарахування розрахункових сум, відрахувань та податків, пов`язаних із ними за липень 2021 року №3, відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за липень 2021 року та зарплатної відомості №90 від 21.07.2021, позивачці ОСОБА_1 нараховані та виплачені розрахункові, а саме: 30906,07 грн., з яких утримано ПДФО 5563,09 грн. та військовий збір 463,59 грн., позивачка отримала на руки 24879,39 грн., що підтверджено, в тому числі, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків на ОСОБА_1 за 2021 рік.

Вказане також підтверджується наданою позивачкою довідкою з А-Банку №4134 від 19.07.2022 про отримання заробітної плати від Ужанського НПП, зокрема, у липні 2021 року в сумі 24879,39 грн., в серпні 2021 року позивачка отримала 6922,75 грн.

Відомістю про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за червень 2021 року, даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на застраховану особу ОСОБА_1 за 2021 рік, підтверджено нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати в червні 2021 році сумі 3439,88 грн.

Відповідно до довідки, виданої Ужанським НПП від 14.02.2024 №96, у розрахунок, який проведений при звільненні ОСОБА_1 у липні 2021 року, входили наступні нарахування: заробітна плата за червень місяць 2021 року 6000 грн., заробітна плата за липень 2021 року 3818,19 грн., розрахункові за невикористану відпустку за 2021 рік 21087,8 грн., всього 30906,07 грн.

За відомостями розрахунку, наданого відповідачем на ОСОБА_1 , у серпні 2021 року останній були виплачені лікарняні в сумі 6922,75 грн., з них 4153,65 грн. - лікарняні за травень місяць 2021 року, а 2769,10 грн. - лікарняні за червень місяць 2021 року.

Згідно виписки-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №5509(21), ОСОБА_1 була госпіталізована до КНП «ЦМКЛ» Ужгородської міської ради неврологічне відділення 21.05.2021, дата виписки 25.05.2021 (листок непрацездатності з 21.05.2021 по 25.05.2021), у подальшому в період з 26.05.2021 по 04.06.2021 перебувала на лікуванні КНП «Великоберезнянська лікарня» (листок непрацездатності №596978), що підтверджується даними листа директора лікарні №148/01-16 від 30.01.2024.

Заявою-розрахунком №001854 страхувальника Ужанський НПП від 08.06.2021 за продовженим листком непрацездатності №596978 за період з 26.05.2021 по 04.06.2021 обраховано суму матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності позивачки ОСОБА_1 в розмірі 8599,70 грн. та порушено питання щодо здійснення фінансування за рахунок коштів Фонду соціального страхування.

Згідно зарплатної відомості №95 від 09.08.2021, відповідачем позивачці ОСОБА_1 виплачені лікарняні в сумі 6922,75 грн. (з урахуванням утриманої суми ПДФО та військового збору).

Отже, з наданих відповідачем матеріалів вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за червень 2021 року була виплачена їй, виплата лікарняних за червень 2021 року проведена у серпні 2021 року.

Крім цього, судом зауважується, що при подачі первинного позову позивачкою ОСОБА_1 жодним чином не вказувалось не невиплату їй відповідачем заробітної плати в червні місяці 2021 року, звертаючись з позовом у травні 2022 року, остання вказувала на невиплату їй відповідачем заробітної плати з серпня 2021 року.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за червень 2021 задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про відпустки» визначено, що державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Статтею 2 Закону України «Про відпустки» встановлено беззастережне право на відпустки громадян України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про відпустки", щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України "Про відпустки"- право працівника на щорічні основну й додаткові відпустки повної тривалості в перший рік роботи настає після шести місяців безперервної роботи на підприємстві. Якщо відпустку надають до закінчення шестимісячного терміну безперервної роботи, її тривалість визначають пропорційно до відпрацьованого часу, за винятком випадків, передбачених ч.7 ст.10 Закону України "Про відпустки".

Відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічна норма міститься у статті 24 Закону України «Про відпустки», згідно з якою, у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи.

У ч. 1 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки».

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Сторонами у справі не заперечується той факт, що позивачка ОСОБА_1 набула право на отримання відпустки тривалістю 35 календарних днів відповідно до умов Колективного договору.

Відповідно до довідки, виданої Ужанським НПП від 14.02.2024 №96, у розрахунок, який проведений при звільненні ОСОБА_1 у липні 2021 року входили наступні нарахування: заробітна плата за червень місяць 2021 року 6000 грн., заробітна плата за липень 2021 року 3818,19 грн., розрахункові за невикористану відпустку за 2021 рік 21087,8 грн., всього 30906,07 грн.

Позивач ОСОБА_1 пред`являє вимогу щодо стягнення з Ужанського НПП компенсації за невикористану відпустку у кількості 35 календарних днів за 2020 рік та 19 календарних днів за відпрацьований період з січня 2021 року по 20 липня 2021 року всього в сумі 68414,76 грн.

Відповідно до пояснень, наданих представником відповідача, Ужанським НПП здійснено виплату позивачці компенсації за невикористані 19 днів щорічної основної відпустки, а щодо компенсації за 35 днів щорічної основної відпустки за 2020 рік заперечив, вказавши, що позивачка отримала відпустку у 2020 році.

Суд погоджується з такими доводами представника відповідача, оскільки такі підтверджуються наданими представником доказами.

Так, з матеріалів справи видно, що позивачці ОСОБА_1 у 2020 році була надана відпустка та здійснено виплату компенсації за невикористану відпустку.

Згідно наказу Ужанського НПП №16 від 17.03.2020 ОСОБА_1 було надано щорічну основну відпустку в кількості 14 календарних днів з 01.04.2020 та 14.04.2020 з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Згідно наказу Ужанського НПП №73 від 23.11.2020 ОСОБА_1 було надано щорічну основну відпустку в кількості 21 календарний день з 04.12.2020 та 24.12.2020.

Наказом Ужанського НПП №80 від 11.12.2020 ОСОБА_1 відкликано з щорічної основної відпустки з 14.12.2020, а наказом Ужанського НПП №83 від 22.12.2020 надано ОСОБА_1 компенсацію за 11 календарних днів невикористаної щорічної відпустки.

Відповідно до інформації, наданої на виконання ухвали Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.12.2023, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (лист №0700-07-7/2676 від 12.01.2024), з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо відпустки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період 2019-2021 роки при перебуванні у трудових відносинах з Ужанським НПП (), у звіті Ужанського НПП за 2019 рік відображено нарахування відпускних ОСОБА_1 у вересні та жовтні 2019 року, а за 2020 рік відображено нарахування відпускних ОСОБА_1 у квітні та грудні 2020 року.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги аргументи позивачки, що відпустка тривалістю 35 календарних днів за 2020 рік їй не надавалася, оскільки це спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи про невиплату компенсації позивачці ОСОБА_1 за 19 календарних днів за відпрацьований період з січня 2021 року по 20 липня 2021 року також спростовуються наданими представником відповідача письмовими доказами щодо нарахувань та виплати суми компенсації.

Посилання позивачки ОСОБА_1 про те, що відпустку у 2020 році вона отримала за пророблений 2019 рік нічим не підтверджені, у наказах про надання відпусток позивачці №16 від 17.03.2020, №73 від 23.11.2020, не зазначений пророблений період, за який відпустка надається. В той же час, суд виходить з пояснень та доводів самої позивачки про те, що працевлаштована вона в Ужанський НПП в січні 2008 року, а отже, оскільки в силу положень ст.6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору, то право позивачки на отримання щорічної відпустки за пророблений 2020 рік виникало у 2020-ому календарному році, що остання і реалізувала. Більше того, наказом Ужанського НПП №83 від 22.12.2020 ОСОБА_1 надано компенсацію за 11 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, що підтверджує ту обставину, що позивачка ОСОБА_1 станом на 22.12.2020 мала 11 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, компенсація за які була їй виплачена. Натомість, у підтвердження протилежного позивачкою суду не надано доказів.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позивачці ОСОБА_1 , яка при зверненні до суду судовий збір не сплачувала в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ужанського національного природного парку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості заробітної плати - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Ужанський національний природний парк, адреса місцезнаходження: 89000, с-ще. Великий Березний, вул.Рибарська, 18, Ужгородського району Закарпатської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

Повне судове рішення складено 18 листопада 2024 року.

Суддя Зизич В.В.