Справа № 155/1680/24 Головуючий у 1 інстанції: Санакоєв Д. Т.
Провадження № 22-ц/802/1106/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 02 жовтня 2024 року звернулась в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів (частини заробітку (доходу) боржника). Просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі всього заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення заяви до суду і до досягнення останнім (дитиною) повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн, понесені заявником.

Горохівським районним судом Волинської області від 03 жовтня 2024 року видано судовий наказ про стягягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року в цій справі відмовлено у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 6000 грн.

Заявник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 15 жовтня 2024 року подала апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду першої інстанції, вважає її необґрунтованою та незаконною. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника. До судових витрат відносяться також витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу у справах наказного провадження повинні стягуватися з боржника у випадку їх включення в заяву про видачу судового наказу. Докази понесення таких судових витрат були приєднані до заяви. Просила ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від03 жовтня 2024 року в цій справі про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 6000 грн скасувати, стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України.

За змістом частин 4 та 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу в частині стягнення з боржника ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що у наказному провадженні підлягають стягненню виключно безспірні грошові суми, до яких цивільним процесуальним законодавством із судових витрат віднесено лише судових збір. Вимога про стягнення витрат на правову допомогу не може вважатися безспірною, оскільки особа, на яку їх може бути покладено, в силу норм процесуального закону, має право заявити клопотання про зменшення таких витрат.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 168 ЦПК України у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Зі змісту заяви стягувача ОСОБА_1 про видачу судового наказу встановлено, що остання просила суд, зокрема, стягнути з боржника ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

У порядку наказного провадження судом вирішується лише конкретно визначений частиною 1 статтею 161 перелік вимог. Судовий наказ не може бути виданий судом щодо вимог, які прямо не зазначені в законі. Видається судовий наказ без судового розгляду, без виклику боржника та стягувача у судове засідання, без заслуховування їх пояснень. При цьому, змагання сторін у межах гласного вирішення справи, у ході якого сторони наводять доводи, що покликані підтвердити їх правоту, спростувати аргументи протилежної сторони, відсутні. Наказ суду ґрунтується на поданих заявником документах, на повідомлених ним доводах, що мають переконати суд у тому, що підстави для звернення до суду з позовом відсутні у зв`язку з безспірністю вимог.

У наказному провадженні стягненню з боржника підлягають лише безспірні суми, до яких витрати заявника на правничу допомогу не відносяться, зважаючи на положення статті 137 ЦПК України, якою для розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами витрат на правову допомогу, передбачено як подання доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, так і доведення співмірності їх розміру із умовами, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України, а саме: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд може за клопотанням іншої сторони, при доведенні нею неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, зменшити їх розмір.

Отже, вирішення судом питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу адвоката відбувається за участю сторін, статус яких статтею 42 ЦПК України визначений лише у справах позовного провадження, в той час як за приписами частини другої наведеної норми процесуального права при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник (стягувач) та боржник. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійною правничою допомогою, входить до предмету доказування по справі, а тому стягнення такого виду судових витрат суперечить самій суті наказного провадження.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем, тобто сторонами у позовному провадженні, за результатами вирішення спору по суті. Саме при ухваленні судом остаточного рішення на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частини 3, 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України. У боржника в наказному провадженні, натомість, відсутня можливість доведення неспівмірності витрат, заявлених до стягнення заявником, або погодження з такими вимогами.

Висновок Верховного Суду щодо застосування норм статті 137 ЦПК України викладений зокрема у постанові від 25 березня 2020 року в справі № 607/1219/18. Так, судом касаційної інстанції було вказано, що відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тому відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

Апеляційний суд також звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Тобто, заявнику слід надати докази, які підтверджують сплату судового збору, як різновиду судових витрат. У цій нормі не закріплено вимоги щодо надання доказів на підтвердження понесених інших судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Пункт 4 частини 3 вищевказаної статті вимагає надання лише інших доказів, якими обґрунтовуються вимоги судового наказу, тобто вимог згідно з виключним переліком, передбаченим статтею 161 ЦПК України, серед яких не існує вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Законодавець не передбачив беззаперечне (безспірне) стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в наказному провадженні.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені заявником чи боржником.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги з приводу того, що пунктом 6 частини 1 статті 168 ЦПК України визначено професійну правничу допомогу як вид судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника. До таких судових витрат законодавець у пункті 1 частини 3 статті 162, статті 164, пункт 1 частини 5 статті 170 ЦПК України відносить виключно судовий збір.

З огляду на вищевикладене, витрати заявника на правничу допомогу не підлягають стягненню у наказному провадженні, оскільки не є визначеною пунктом 6 частини першої статті 168 ЦПК України сумою судових витрат, що сплачена заявником та підлягає стягненню на його користь із боржника.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів не встановлено, ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя

Судді