Справа № 527/864/24
провадження 2/527/444/24
23 травня 2024 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Левицької Т.В.,
з участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 527/864/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
25 березня 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
12.03.2021 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 1485145. Відповідно до п.1.1 позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 5000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначеною у п. 1.5. Договору. Строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута до 11.04.2021 (п.1.3). Згідно п. 1.5.1 протягом строку позики, встановленого п. 1.3 Договору розмір основних процентів складає: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору (а.с.15-20).
Позивач виконав умови договору та надав відповідачу грошові кошти в сумі 5000,00 грн (а.с.33).
Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Зі змісту кредитного договору судом встановлено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в позику в сумі 5000,00 грн, строк позики склав 30 днів, позика мала бути повернута до 11.04.2021. Протягом строку позики, розмір основних процентів складає 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору.
Як вбачається з Розрахунку заборгованості, позивачем, в тому числі, було нараховано відсотки після 11.04.2021, тобто після закінчення терміну дії договору, а саме в період з 12.04.2021 по 02.07.2021, проте в розмірі, встановленому договором.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.
У п. 89 91 постанови Великої Палати Верховного Суду (справа № 444/9519/12
провадження № 14-10 цс 18) від 28.03.2018, зазначено, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду, суд зауважує, що протягом дії кредитного договору, а саме в період з 12.03.2021 по 11.04.2021 року позивачем повинні бути нараховано відсотки в розмірі встановленому п.1.5.1 Договору.
В період з 12.04.2021 року права та інтереси кредитодавця можуть бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.
Проте, як вбачається з позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за кредитним договором, проте зазначає, що при їх обрахуванні враховує ч.2 ст. 625 ЦК України.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, вказаною нормою матеріального закону передбачені нарахування у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання саме індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, договором, в розумінні цієї норми, можуть бути встановлено лише розмір річних відсотків від простроченої суми, а у випадку не встановлення таких відсотків, кредитом має право на стягнення саме 3 відсотків річних.
Стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми позивачем не заявлено.
Разом з тим, позивач обраховуючи відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору, обраховував їх щоденно та в розмірі встановленому кредитним договором для виконання основного зобов`язання протягом дії договору.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами за період з 12.03.2021 по 11.04.2021 року в розмірі встановленому п.1.5.1 Договору.
Як встановлено судом, згідно умов договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5000,00 грн, строком кредитування 30 днів, за користування кредитом клієнт сплачує 1,8 % в день.
Тому, за підрахунками суду, відсотки за вказаним договором за період з 12.03.2021 по 11.04.2021 становлять 2700,00 грн (90,00 грн (1,8% добових) х 30 днів).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 2700,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 7700,00 грн, що становить 51,33 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1554,27 грн, що складає 51,33% від 3028,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» - задовольнити частково.
- 5000,00 грн - заборгованість за кредитом;
- 2700,00 грн - заборгованість за відсотками,
а всього 7700,00 грн (сім тисяч сімсот гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1554,27 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін:
відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ).
Суддя Т. В. Левицька