провадження №: 2/752/489/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось з позовом до суду до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

В обґрунтування позову вказано, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ). Квартира АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачка є споживачем послуг, наданих позивачем. Відповідачка у встановленому законом порядку від надання послуг централізованого опалення та централізованого постачанні гарячої води не відмовлялася. Зазначає, що відповідачка вчасно не сплачувала за спожиті послуги в результаті чого, станом на момент подачі позовної заяви, у неї утворилась заборгованість з 01.05.2018 за послуги з ЦО та ЦПГВ у розмірі 61349,90 грн., яка складається з: 61286,07 грн - централізоване опалення та 63,83 грн - постачання гарячої води.

Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 (договір цесії), що укладений між ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідачки щодо виконання нею грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з ЦО та ЦПГВ, як такий, що підлягає стягненню зі споживача. Зауважує, що неоплаченою відповідачкою залишається заборгованість за договором цесії, яка утворилась за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 46844,59 грн., яка складається з: 43 243,06 грн - централізоване опалення та 3601,53 грн - постачання гарячої води.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення/централізованого постачання гарячої води у розмірі 61349,90 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення/централізованого постачання гарячої води у розмірі 46844,59 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2021 відкрито провадження у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та постановлено проводити розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України, закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

На виконання вимог ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідачка скористалася своїм правом та направила через свого представника суду відзив на позовну заяву, в якій просила застосувати наслідки пропущення трирічного строку позовної давності. Також зазначила, що її квартира від`єднана від централізованого опалення.

Позивач направив суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що відлік строку позовної давності починається з дня, коли особа дізналась про порушення своїх прав. Про порушення своїх прав позивач дізнався після укладення договору відступлення права вимоги.

Суд, розглянувши подані позивачем документи, вивчивши доводи відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та постачання гарячої води (ЦПГВ) в будинку АДРЕСА_1 .

На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення і постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , а отже вона є споживачем наданих комунальних послуг.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містить уведений в дію 1 травня 2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, згідно частини першої статті 9 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися ними. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

У даному випадку, наявність відносин між сторонами, а, отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків у кожної із сторін, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого постачання гарячої води та водовідведення гарячої води та централізованого опалення (з використанням внутрішньобудинкових систем), надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитих послуг, а особа, як споживач послуг чи власник житла, зобов`язана здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до статті 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно із пунктом 12 частини другої статті 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року індивідуальний споживач зобов`язаний надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Крім того, положеннями статей 8-10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» установлено обов`язок споживача щомісяця надавати виконавцю послуг показання квартирних засобів обліку води, за якими повинні проводитися нарахування оплати за послуги з централізованого холодного водопостачання та водовідведення.

Отже, вимогами чинного законодавства передбачений обов`язок споживача щомісяця знімати та передавати виконавцю послуг показання квартирних засобів обліку води.

Відповідно до пункту 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Згідно з пунктами 14, 17 Правил показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

За пунктом 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Представник відповідачки заявив про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно частинам 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Установлено, що позовну заяву подано до суду 05.07.2021 року, що підтверджується відтиском Голосіївського районного суду міста Києва (а.с. 1).

Згідно матеріалів справи відповідачкою заявлено про застосування наслідків пропуску позовної давності в частині позовних вимог до 01.05.2018.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання певного виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням дати звернення позивача до суду (липень 2021 року) позовна давність може бути застосована до вимог до липня 2018 року.

Разом з цим, суддя звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року (з урахуванням постанов Кабінету міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, №500 від 17 червня 2020 року, №641 від 22 липня 2020 року, №760 від 26 серпня 2020 року, №956 від 13 жовтня 2020 року, №1236 від 09 грудня 2020 року, №104 від 17 лютого 2021 року, №405 від 21 квітня 2021 року, №611 від 16 червня 2021 року, №855 від 11 серпня 2021 року.

Відтак, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суддя вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності.

Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідачка у 2005 році зверталась до забудовника із заявами про усунення недоліків щодо протікання труб та батареї у її квартирі, на що останній не реагував, тому ОСОБА_1 вимушена була демонтувати труби та батареї, через які подається опалення. Відповідно до акту обстеження квартири відповідачки від 09.09.2009 встановлено, що відсутнє будь-яке обладнання для споживання послуг водо-, тепло-, енергопостачання.

Крім того, актом обстеження від 30.10.2021 встановлено, що опалення в квартирі № 10 відсутнє, оскільки демонтовано радіатори опалення.

Отже, судом встановлено, що опалення до квартири відповідачки не постачається, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 самовільно відключилась від мереж теплопостачання не заслуговують на увагу, оскільки в даному судовому провадженні не вирішується питання про законність від`єднання відповідачки від мереж теплопостачання, а розглядається питання наявності чи відсутності заборгованості, а також правильність її нарахування.

В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за постачання гарячої води підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою не спростовано її відсутність.

Ураховуючи вимоги статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Представник відповідачки просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено часткового, суд має право покласти на сторін витрати на правничу допомогу, однак в цій частині суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Між Адвокатським та ріелтерським об`єднанням України в особі керуючого партнера Чиханцовим Миколою Анатолійовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5246) та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги № 05-11/21 від 05.11.2021.

Суд звертає увагу, що на підтвердження понесених витрат відповідачем не надано, а ні квитанції про перерахування коштів на рахунок Адвокатського та ріелтерського об`єднання України, а ні акту виконаних робіт, а отже відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 3665,36 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 55,00 грн.

Керуючись ст.ст. 142, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (ідентифікаційний код: 40538421, що знаходиться за адресою: м. Київ, пл. І. Франка, буд. 5) заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3665 (три тисячі шістсот шістдесят п`ять) грн 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (ідентифікаційний код: 40538421, що знаходиться за адресою: м. Київ, пл. І. Франка, буд. 5) судовий збір у розмірі 55 (п`ятдесят п`ять) грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Ю. Мазур