Справа № 504/5160/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Вінська Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ про звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ про звільнення майна з під арешту.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд скасування арешту накладеного на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: 3994075, підстава обтяження: постанова, 24-282, 27.10.2006, Головне слідче управління МВС.

Ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме в порушення вимог ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

З матеріалів справи вбачається, що арешт на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , накладено постановою слідчого в особливо важливих справах ГСУ МВС України підполковником міліції Ходзінського В.Г. б/н від 25.10.2006 року.

Так, суд зауважує на тому, що відповідно п.21.1 Постанови Великої Палати Верховного суду України від 30.06.2020 по справі №727/2878/19,спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України(далі -КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року(постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року(постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Відповідно п.21.4 Постанови якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року(постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 3 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 7 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц).

Тобто, п.42 Постанови Великої Палати Верховного Суду визначено, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Порядок скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, передбачений ст. 174 КПК України. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Крім того, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення за кримінальним провадженням, яким закінчується судовий розгляд, вирішує й питання про скасування арешту майна.

Зважаючи на викладене, питання про накладення та зняття арешту за кримінальним провадженням має вирішуватися саме в рамках такого провадження, а оцінка відповідності дій слідчого при проведенні слідчих дій, зокрема законності накладення арешту в рамках кримінальної справи (провадження), або наявність чи відсутність підстав для зняття такого арешту, не відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства. Суд при розгляді цивільної справи не може приймати з цього приводу рішення по суті питання (навіть й про відмову у задоволенні позову), оскільки таке рішення передбачає оцінку питань поза межами компетенції суду в рамках цивільного судочинства.

З огляду на викладене, позивач має повно обґрунтувати викладені обставини з посиланням на докази, що їх підтверджують, та надати докази того, чи триває або закінчено досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовна заява повинна бути залишена без руху із наданням строку на усунення недоліків терміном десять днів з дня отримання копії ухвали судді.

Керуючись ст.ст.175-177,185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ про звільнення майна з під арешту - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня отримання ним копії ухвали, а саме обґрунтувати викладені обставини з посиланням на докази, що їх підтверджують, та надати докази того, чи триває або закінчено досудове розслідування кримінального провадження, в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. В. Вінська