Справа № 587/1276/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2024 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - ТОВ «Завод Іволжанської води», ТОВ «Іволжанське джерело» про припинення права спільної часткової власності, поділ майна, стягнення грошової компенсації, встановлення порядку користування орендованою земельною ділянкою, встановлення земельного сервітуту; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - ТОВ «Завод Іволжанської води» про припинення права спільної часткової власності на об`єкти нерухомого майна, поділ майна, стягнення грошової компенсації, встановлення порядку користування орендованою земельною ділянкою, встановлення земельного сервітуту,
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ спірного нерухомого майна, в якому просив постановити рішення, яким просив
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 підтримали свої вимоги, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги після проведення комплексної комісійної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи поділ спірного нерухомого майна можливий ( т. 2 ар. с.3-72).
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 підтримали свої вимоги, уточнивши їх після проведення комплексної комісійної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи поділ спірного нерухомого майна можливий ( т. 2 ар. с.3-72).
Треті особи - ТОВ «Завод Іволжанської води», ТОВ «Іволжанське джерело», - в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені ( ОСОБА_3 є директором ТОВ «Іволжанське джерело», т. 1 ар. с. 83), а також одним з засновників ТОВ «Іволжанське джерело» ( т. 1 ар. с. 158-160); ТОВ «Завод Іволжанської води» є орендарем нежитлових приміщень на підставі договору від 1 жовтня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з одного боку та ТОВ «Завод Іволжанської води» , директором якого є ОСОБА_3 ( т. 1 ар.с. 164-165, 166-169).
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд приходить до наступних висновків.
Право власності на 96/100 частин вказаного майна посвідчується свідоцтвами на право на спадщину за законом, виданим 07.03.2018 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 48/100 частин майна кожному (спадкова справа № 41/2017, т.1 ар. с. 10, 11, 12,13).
Право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 4/100 частини вказаного майна посвідчується договором купівлі-продажу 4/100 часток нежилих приміщень, будівель та споруд від 19.02.2019 р. ( т.1 ар.с. 14-16, 17, 18-20, 21).
За договором купівлі-продажу частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані рівними.
Право власності на 64/100 частин вказаного майна посвідчується свідоцтвами на право на спадщину за законом, виданим 07.03.2018 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 1/2 частину майна кожному (спадкова справа № 41/2017, т. 1 ар.с. 12,13).
Право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 36/100 частини вказаного майна посвідчується договором купівлі-продажу 36/100 часток нежилих приміщень, будівель та споруд від 19.02.2019 р. ( т.1 ар.с. 18-20,21, 134-139, 141-142).
За договором купівлі-продажу частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані рівними.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.
Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Оспорюючи надане позивачем ОСОБА_3 при зверненні з первісним позовом експертне дослідження №КЕД 19/119-21/319 від 29 липня 2022 року ( т. 1 ар. с. 22-33, 34-39), представник ОСОБА_5 адвокат Нестеренко М.В. зазначав, що зазначений експертний висновок, виконаний експертами Сумського НДЕКЦ МВС України, не відповідає вимогам, які ставляться цивільним процесуальним законом, зокрема, експерти не попереджалися про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України, оцінка вартості спірного майна є сумнівною, не визначені інші можливі варіанти поділу спірного майна. З врахуванням зазначених обставин представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Нестеренко М.В. звернувся до суду з клопотанням про призначення комплексної судової оціночно-будівельної і будівельно-технічної експертизи. Клопотання обґрунтовано тим, що предметом спору є припинення спільної часткової власності на нерухоме майно, поділ майна, визначення порядку користування орендованою земельною ділянкою і для правильного вирішення спору необхідні спеціальні знання в області землевпорядкування, землеустрою, проектування та товарознавства.
Ухвалою суду від 22 березня 2023 року по справі призначено судову комплексну оціночно-будівельну та будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені запропоновані сторонами питання:
Відповідно до висновку комплексної комісійної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи поділ спірного нерухомого майна можливий ( т. 2 ар. с.3-72).
Після проведення експертизи і ознайомлення з запропонованими експертами варіантами поділу спірного майна сторони скориставшись своїм правом, уточнили свої вимоги.
ОСОБА_3 , також скориставшись своїм правом, уточнив свої позовні вимоги, пославшись на те, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є усталений порядок користування майном, розмір часток співвласників, технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників (постанова ВС від 28.03.2023 р. справа № 500/3987/16-ц). ОСОБА_3 просив суд виділити йому у власність нерухоме майно з врахуванням здійснення ним господарської діяльності з видобутку води згідно з отриманим дозволом па користування надрами і необхідністю збереження цілісності виробництва у приближенні до існуючої технологічної схеми. ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 просили провести поділ майна за варіантом 2 висновку експертів № 596 від 06.10.2023 р. ( графічно цей варіант зображений у додатку 3, додатку 5 та додатку 7 до висновку експертів), виділивши позивачу ОСОБА_3 у власність майно за переліком, передбаченим як співвласнику 1. Обрання «варіант 2 співвласник 1» обумовлене тим, що цей варіант найбільш відповідає тому фактичному порядку використання спільного майна, який склався між сторонами з 2020 року. Так, позивач ОСОБА_3 використовує спільне майно через належні йому суб`єкти господарювання - ТОВ «Іволжанське джерело» та ТОВ «Завод Іволжанської води» та здійснює господарську діяльність з видобутку та розливу природної столової води. Спеціальний дозвіл на користування надрами ( видобування мінеральних природних столових вод) був виданий 31.08.2020 р. Державною службою геології та надр України за договором купівлі-продажу № 12/1 -г-20 від 25.06.2020 р. Товариству «Іволжанське джерело» строком на 20 років.
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 зазначали, що для видобутку води ТОВ «Іволжанське джерело» користується артезіанськими свердловинами № 1 та № 2 з надкаптажними спорудами, насосною (а 1), насосною (а2), навісом «Н» на підставі договору від 01.09.2020 р., укладеному у тому числі з ОСОБА_4 .
Для організації діяльності з видобутку води ОСОБА_3 через ТОВ «Іволжанське джерело» витратив 859 770,98 грн, отримавши всі необхідні дозвільні документи.
Для розливу та пакування води ТОВ «Завод Іволжанської води» використовує частину нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , що передбачено договором та актом приймання-передачі від 01.1 0.2020 р.
ТОВ «Завод Іволжанської води» для здійснення діяльності з розливу води придбав та встановив на об`єкті, поділ якого здійснюється, обладнання на суму 1389900.00 грн.
За цією ж адресою ТУ Держпродспоживслужби в Сумській області зареєструвало потужності ТОВ «Завод Іволжанської води» як оператору ринку харчових продуктів .
Для здійснення діяльності ТОВ «Завод Іволжанської води» розробило та використовує технологічну схему, наявність якої передбачена умовами реєстрації потужностей виробника харчових продуктів.
Вказана технологічна схема передбачає певне розміщення технологічного обладнання в приміщеннях і вона є прийнятною саме для варіанту 2, обраного ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 вважав, що той порядок користування спільним майном, який склався між співвласниками, є найбільш наближеним до варіанту 2.
Поділ майна за таким варіантом є технічно можливим, забезпечує можливість використання нерухомого майна без особливих додаткових витрат на переобладнання і за сумою доплати найбільш відповідає ідеальним часткам.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_3 та його представник просили провести поділ спірного майна за варіантом 2, виділивши ОСОБА_3 частку майна як співвласнику 1 ( згідно висновку експертизи).
Суд вважає за необхідне провести поділ спірного майна за варіантом №2 висновку експертизи, який принципово не відрізняється він іншого варіанту №1, запропонованого висновком експертизи і є більш раціональним порівняно з варіантом №1.
Розмір грошової компенсації співвласнику, частка якого в натурі після виділу за варіантом №1 є меншою від ідеальної частки, дорівнює 5245 гривень, тоді як за варіантом №2 розмір грошової компенсації співвласнику, частка якого в натурі після виділу є меншою від ідеальної частки, дорівнює 660 гривень, отже, за варіантом №2 висновку експертизи реальні частки, які пропонується виділити сторонам, максимально наближені до ідеальних і варіант №2 має певну перевагу перед варіантом №1.
Крім того, обираючи варіант №2 висновку експертизи, виділяючи ОСОБА_3 частку майна як співвласнику 1, суд бере до уваги і позицію ОСОБА_3 , яка полягає в тому, варіант №2 виділу частки у праві на спірне нерухоме майно відповідає усталеному порядку користування ним співвласниками, що фактично не заперечувалося сторонами, в тому числі і ОСОБА_4 , який не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження зворотного.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 , підтримавши висновок комплексної комісійної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи, пояснив, що при визначенні варіантів поділу спірного майна було враховано наближеність реальних часток, що виділяються співвласникам, ідеальним часткам у праві власності, а також було враховано фактичне користування спірним майном. Запропоновані варіанти враховують необхідність збереження цілісності будівель для забезпечення технологічного процесу виробництва, а також по можливості максимально відокремлене користування спірним майном співвласниками.
Обираючи варіант №2 поділу спірного нерухомого майна, запропонований висновком експертизи, суд виходить з того, що цей варіант не порушує прав та інтересів обох сторін, забезпечує розумний баланс інтересів сторін як співвласників та максимально враховує фактичний порядок користування спірним майном і земельною ділянкою, що склався між сторонами та існує тривалий період часу.
Оспорюючи висновок експертизи в частині визначення вартості спірного нерухомого майна представник ОСОБА_4 - адвокат Нестеренко М.В. послався на те, що у висновку експертизи не враховано вартість каналізації, яка має значення для технологічного процесу і яка має значення для визначення вартості часток, які за висновком експертизи виділяються співвласникам.
Разом з тим, допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 , підтримавши висновок експертизи, пояснила, що під час проведення експертизи було проведено обстеження спірних приміщень, будівель та споруд, обстеження проводилось методом візуально-інструментального дослідження, аналізу наданих документів, зіставленням результатів обстеження з наданою документацією. Про наявність чи відсутність каналізації сторони не заявляли і при проведенні оцінки вартості спірного майна каналізація не була врахована, оскільки ні технічною документацією, ні правовстановлюючими документами існування каналізації не підтверджено, документів, які б підтверджували її існування, немає, балансова вартість не визначалась. В розпорядженні експертів немає відомостей що це за каналізація (побутова, технологічна тощо), інформації про будівництво каналізації, місце її проведення та знаходження немає.
ОСОБА_3 пояснив суду, що каналізація будувалася невідомо коли, каналізація будувалася господарським способом, без будь-якої документації і де вона проходить невідомо.
Не надано таких відомостей і ОСОБА_4 .
За клопотанням представника ОСОБА_4 - адвоката Нестеренка М.В. судом надавався час для відшукування та витребування відповідної документації щодо каналізації (технологічного трубопроводу тощо), однак такої документації відшукати не вдалося.
Відтак, суду не надано доказів на підтвердження існування та технічних характеристик каналізації (трубопроводу), а тому посилання на те, що при визначені вартості спірного майна не була врахована вартість каналізації, не можна визнати обґрунтованим, а тому при визначенні різниці між реальною та ідеальною часткою, що виділяються співвласникам, визначаючи розмір грошової компенсації, суд виходить з вартості спірного майна, визначеного висновком експертизи.
При визначенні порядку користування земельною ділянкою суд враховує наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 120 Земельного кодексу України, частини другої статті 377 Цивільного кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно з частиною першою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Таким чином, земельне та цивільне законодавство передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у правилах, зокрема стаття 120 Земельного Кодексу України і статті 377 Цивільного кодексу України.
В разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном (постанова Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16).
Площі запропонованих земельних ділянок складають:
Варіант 1 (додаток 6) порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту 1 поділу нерухомого майна.
Варіант 2 (додаток 7) порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту 2 поділу нерухомого майна.
Таким чином, запропоновані варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходяться спірні об`єкти нерухомого майна, є ідентичними, а оскільки при поділі нерухомого майна суд обирає варіант №2, то порядок користування земельною ділянкою також має бути визначений за варіантом №2.
Судові витрати по справі підлягають розподілу між сторонами відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 355, 356, 364, 367, 377, 358, 183 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 12,80,83,84,117,120,122,152 Земельного кодексу України, суд
В И Р І Ш И В :
ОСОБА_3 (рнокпп - НОМЕР_1 ) в натурі у приватну власність окремий об`єкт нерухомого майна, який складається з приміщень, будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 згідно висновку експертизи № 596 від 06.10.2023 р. за варіантом 2 (графічно зображений жовтим кольором у додатку 3):
-приміщення цокольного поверху головного корпусу літера «А» загальною площею 186,5 кв.м.:
-цех 4 площею 179.6 кв.м.;
-тамбур 5 площею 6.9 кв.м.;
-приміщення першого поверху головного корпусу «А» загальною площею 770 кв.м.:
-цех 13 площею 127 кв.м.;
-цех 14 площею 116,7 кв.м.;
-насосна 15 площею 23,7 кв.м.
-насосна 16 площею 5 кв.м.;
-склад 17 площею 23,4 кв.м.;
-кабінет 18 площею 24 кв.м.;
-майстерня 19 площею 24,5 кв.м.
-коридор 30 площею 38,5 кв.м.;
-цех 31 площею 253,9 кв.м.;
-цех 32 площею 133,3 кв.м.;
-приміщення другого поверху головного корпусу літера «А» загальною площею 244,7 кв.м.:
-цех 8 площею 85,8 кв.м.;
-склад 9 площею 33,4 кв.м.;
-цех 10 площею 125,5 кв.м.;
-приміщення третього поверху головного корпусу літера «А» загальною площею 127 кв.м.:
-склад 1 площею 127,8 кв.м.
-приміщення четвертого поверху головного корпусу літера «А» загальною площею 127 кв.м.:
-склад 1 площею 127,8 кв.м.;
-2/3 частини складу «Л»;
-1/2 частина навісу «Т»;
ОСОБА_4 (рнокпп - НОМЕР_2 ) в натурі у приватну власність виділити окремий об`єкт нерухомого майна, який складається з приміщень, будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 згідно висновку експертизи №596 від 06.10.2023 р. за варіантом 2 (графічно зображений синім кольором у додатку 3):
-приміщення цокольного поверху головного корпусу «А» загальною площею 319,6 кв.м.:
-цех 1 площею 135,3 кв.м.;
-цех 2 площею 122,1 кв.м.;
-цех 3 площею 62,2 кв.м.;
-приміщення першого поверху головного корпуса «А» загальною площею 723,3 кв.м.:
-тамбур 1 площею 9,2 кв.м.;
-коридор 2 площею 9,8 кв.м.;
-коридор 3 площею 7,2 кв.м.;
-коридор 4 площею 7,6 кв.м.;
-коридор 5 площею 5,7 кв.м.;
-туалет 6 площею 1 кв.м.;
-туалет 7 площею 1,1 кв.м.;
-душова 8 площею 1,2 кв.м.;
-душова 9 площею 1,4 кв.м.;
-насосна 10 площею 42,9 кв.м.;
-кімната 11 площею 6,5 кв.м.;
-цех 12 площею 147,3 кв.м.;
-склад 20 площею 251,1 кв.м.;
-склад 21 площею 22,6 кв.м.;
-цех 22 площею 45,2 кв.м.;
-майстерня 23 площею 12,2 кв.м.;
-майстерня 23 а площею 9,1 кв.м.;
-майстерня 23 б площею 9,7 кв.м.;
-майстерня 23 в площею 8,1 кв.м.;
-коридор 24 площею 13,5 кв.м.;
-електрощитова 25 площею 75,9 кв.м.;
-кімната 26 площею 6,8 кв.м.;
-кімната 27 площею 6,9 кв.м.;
-кімната 28 площею 8,1 кв.м.;
-кімната 28а площею 10 кв.м.;
-коридор 29 площею 7,2 кв.м.
-приміщення другого поверху головного корпусу «А» загальною площею 240,1 кв.м.:
-цех 11 площею 95,3 кв.м.;
-сходи 11а площею 5,8 кв.м.;
-лабораторія 12 площею 16,9 кв.м.,
-лабораторія 13 площею 4,9 кв.м.;
-лабораторія 14 площею 12 кв.м.;
-кладова 15 площею 2,1 кв.м.;
-кладова 16 площею 2,1 кв.м.;
-топочна 17 площею 7,4 кв.м.;
-цех 18 площею 93,6 кв.м.;
-1/3 частина складу «Л»;
1/2 частина навісу «Т»;
Встановити на користь ОСОБА_3 безстроковий безоплатний сервітут на прохід через приміщення 23 та 24 першого поверху головного корпусу приміщення 25 (електрощитова);
ОСОБА_3 (рнокпп - НОМЕР_1 ) в натурі у приватну власність окремий об`єкт нерухомого майна, який складається з приміщень, будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 , згідно висновку експертизи № 596 від 06.10.2023 р. за варіантом 2 (графічно зображений жовтим кольором у додатку 5):
приміщення матеріального складу «Е» загальною площею 271,2 кв.м.:
торгова зала 1 площею 49,6 кв.м.;
підсобна 2 площею 16,3 кв.м.;
склад 3 площею 205,3 кв.м.;
трансформаторна підстанція «С»;
ОСОБА_4 (рнокпп - НОМЕР_2 ) виділити в натурі у приватну власність окремий об`єкт нерухомого майна, який складається з приміщень, будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 згідно висновку експертизи № 596 від 06.10.2023 р. за варіантом 2 (графічно зображеним синім кольором у додатку 5):
приміщення матеріального складу «Е» загальною площею 81.2 кв.м.:
-склад 4 площею 34,7 кв.м.;
-склад 5 площею 13,3 кв.м.;
-склад 6 площею 33,2 кв.м.;
Стягнути з ОСОБА_3 (рнокпп - НОМЕР_1 ) різницю між реальною та ідеальною часткою по об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер НОМЕР_3 компенсацію у сумі 1548 гривень на користь ОСОБА_4 (рнокпп - НОМЕР_2 ).
Стягнути з ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) в доход держави 6202, 50 гривень судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4 (рнокпп - НОМЕР_2 ) в доход держави 6202, 50 гривень судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко