Провадження № 2/761/4505/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.,

за участю секретаря Яцишина А.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом відповідно до якого позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 2242624 в розмірі 49 180,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13 серпня 2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2242624 (надалі - Кредитний договір № № 2242624), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 9,8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору № 2242624 відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах Фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 9.8. п. 9 Кредитного договору), які розмішені на веб-сайті. Приймаючи умови Кредитного Договору. Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. 27.06.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.06.2022 до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49180,00 грн., з яких: - 15 000,00 гри. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 34 180,00 грн. - сума заборгованості за процентами.

Так, позивачем вказано, що відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 27062022 в розмірі 49180,00 грн., з яких: - 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 34 180,00 грн. - сума заборгованості за процентами;

Як зазначає позивач, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

У зв`язку із чим позивач просить позов задовольнити з підстав викладених у позові.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.01.2024 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.02.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо позовних вимог посилаючись на те, що позивач не надав до матеріалів справи жодних доказів вчинення ОСОБА_2 таких дій, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір. Позивачем не надані кредитні договори, на які посилається позивач, не містять його підпису як позичальника та укладені з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Позивачем не надано доказів на підтвердження укладення спірних договорів на умовах, що вказані в наданих копіях договорів. Позивач не надав доказів проведення ідентифікації ОСОБА_2 при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Позивачем не надано доказів, що саме відповідач була зареєстрована в інформаційно-телекомунфкаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжку картку, яка належить саме відповідачу. В матеріалах справи міститься лише розрахунки заборгованості підготовлені позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у яких відсутні будь-які дані стосовно розрахунку заборгованості первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». На підставі вищевикладеного просив відмовити в задоволенні позову.

20.02.2024 представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому проти доводів відповідача заперечила та вказала, що вищезазначені договори з відповідачем укладені в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на вказаний позичальником номер мобільного телефону. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору, та підписавши договір, підтвердив свою обізнаність та згоду з його умовами. Кошти були перераховані позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану власноруч позичальником при укладанні кредитних договорів. Нарахування спірної заборгованості проводилося за умовами кредитних договорів, з якими відповідач був ознайомлений в повній мірі, розмір заборгованості підтверджується наявними в справі розрахунками, а перехід права вимоги до позивача договорами факторингу, в той час як відповідач будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів не надав та намагається уникнути від виконання взятих на себе зобов`язань. За таких обставин, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

29.02.2024 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, у якому вказано, щов результаті звернення до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», було отримано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2242624 від 13.08.2021 (в якому зазначена дата видачі кредитних коштів та період нарахування відповідних відсотків, згідно умов вищезазначеного договору) та лист про перерахування коштів вих. №2643_58 від 21-02-2024 щодо перерахування позичальнику кредитних коштів, відповідно до якого вбачається, що Відповідачу перераховані кредитні кошти у сумі 15000,00 грн - «13-08-2021 07:37:04 на суму 15000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 102713747, призначення платежу: Зачисление 15000 грн. на карту НОМЕР_2 , які позивач просить долучити до матеріалів справи, якій прийняті судом.

04.03.2024 до суду надійшли заперечення відповідача на клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи, у якому представник відповідача - адвокат Кірюшин А.А. просив клопотання ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 29.02.2024 про долучення доказів залишити без розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, у позовній заяві представника позивача просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача і у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причинити своєї неявки суд не сповістив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 серпня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2242624, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 15 000 грн. на строк 30 днів з можливістю продовження (пролонгацією), з стандартною процентною ставкою в розмірі 1,90 % в день та зниженою процентною ставкою в розмірі 0,95 % в день, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.п.1.2-1.3,1.4 кредитного договору).

Сторони погодили, що укладення цього договору здійснюється за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток та вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства (п.п. 1.1, 9.7 кредитного договору).

Підписавши вказаний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися, а також підтвердила, що в чіткій та зрозумілій формі ознайомлена з інформацією, вказаною в ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на веб-сайті (п. 9.9. кредитного договору).

Відповідач ОСОБА_2 також ознайомилася з паспортом, в якому визначено основні умови кредитування, розмір орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, тощо, чим також підтвердила факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування виходячи із обраних нею умов, а також підтвердила отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі, в разі невиконання зобов`язань за таким договором.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору № 2242624 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_3 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. цього договору. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору № 2242624 визначено порядок авто пролонгації строку кредиту. Сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строку кредиту відповідно до п.. 4.1.1.-4.1.6. Договором, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після за планової дати повернення кредиту (п 4.2.1).

Клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закічненням строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п. 4.1.5. Договору) щ на 15 календарних днів (п.4.2.2. Кредитного договору № 2242624)

Пунктом 4.2.3. Кредитного договору № 2242624, сторони погодили умови кредитування в період автопролонгації строку кредиту.

У розділі 10 кредитного договору №2242624 від 13.08.2021 «Реквізити та підписи сторін» у графі «Клієнт» містяться персональні дані ОСОБА_2 , зокрема: РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання, номер телефону, та договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М090 13.08.2021 року 07:35:05 ОСОБА_2 .

Так, згідно долученого до матеріалів розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2242624 від 13.08.2021 (в якому зазначена дата видачі кредитних коштів та період нарахування відповідних відсотків, згідно умов вищезазначеного договору).

Так, згідно Додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2242624, а саме Графік платежів датою повернення кредиту - 12.09.2021.

Згідно листа про перерахування коштів вих. №2643_58 від 21-02-2024 щодо перерахування позичальнику кредитних коштів, відповідно до якого вбачається, що відповідачу перераховані кредитні кошти у сумі 15 000,00 грн. - «13-08-2021 07:37:04 на суму 15000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 102713747, призначення платежу: Зачисление 15000 грн. на карту НОМЕР_1 .

27 червня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.

Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №27062022 від 27 червня 2022 року, підписаний Сторонами та скріплений їх печатками, що відповідно до п. 1.2 Договору факторингу підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною договору, доданий до справи.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27 червня 2022 року до Договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №2242624 від 13 серпня 2021 року в сумі 34 180,00 грн., з яких 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 34 180,00 грн. - сума заборгованості за процентами.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Надаючи правову оцінку кредитному договору суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов правильного висновку про його укладення в електронній формі у спосіб, визначений законом, адже такий договір містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договорів на погоджених умовах.

Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Таким чином, суд доходить висновку, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2242624 від 13.08.2021 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України. Підстав вважати, що кредитний договір укладений з порушенням вимог Закону Україну «Про електронну комерцію» немає.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що не надано доказів ідентифікації відповідача спростовуються матеріалами справи, отже вказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства.

Всупереч таким доводам відповідача, з матеріалів справи вбачається, що кредитні договори, за якими виникла спірна заборгованість, укладені в електронній формі у спосіб, визначений законом, містять електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договорів на погоджених умовах.

Своїм підписом на договорах відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Поряд з цим, суд бере до уваги, що без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.

Відповідач не виконав свого обов`язку, надані їй кошти за кредитним договором в строки, передбачені договором не повернув. Після відступлення права вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/19199/21 ).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що відступлення (продаж) прав вимоги та майнових прав за договором факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року не суперечить статті 514 ЦК України, а тому місцевий суд правомірно вважав права позивача порушеними та наявними підстави для стягнення з відповідачки заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивач самостійно не здійснював нарахування ні відсотків, ні жодних штрафних санкцій, а розмір заборгованості співпадає з розміром заборгованості, яка існувала у боржника перед первісним кредитором.

Доводи відповідача щодо неналежності та недопустимості наданих суду паперових копій електронних договорів суд оцінює критично, оскільки законом, зокрема, ч. 3 ст. 100 ЦПК України та ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», прямо передбачена можливість подачі до суду паперових копій електронних документів, в той же час, у відповідності до положень ч.ч 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа, як і його допустимість як доказу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Посилання відповідача на постанови Верховного Суду у справах № 910/1162/19 від 16.03.2020 та № 202/2965/21 від 19.01.2022 суд відхиляє як неналежні, оскільки вони стосуються оцінки як електронних доказів роздруківок (скріншотів) електронного листування, що не містять електронного підпису, натомість в даному випадку договори укладені в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та містять електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, отже, відповідає визначеним законом критеріям.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, який перевірений судом, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

-за Кредитним договором № 2242624 від 13.08.2021 в розмірі 49 180,00 грн., з яких: - 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 34 180,00 грн. - сума заборгованості за процентами.

При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами.

Останній відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростований.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги те, що відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості за кредитними договорами, слід задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. . 525, 526, 599, 631, 1048, 1049 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 353, 354 ЦПК України,

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Договором № 2242624 від 13.08.2021 в загальному розмірі 49180,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34180,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція повернення боргів» судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено: 10.01.2025.

Суддя: