ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2077/24 Справа № 185/7899/23 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа Державна казначейська служба України про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської прокуратури про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП у м.Києві перебувало кримінальне провадження №0000197, у якому йому 19 жовтня 2016 року було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.2 ст.222, ч.2 ст.366, ч.3, ч.4 ст.358 КК України. Постановою слідчого від 12 січня 2017 року вказане кримінальне провадження було зупинено, а він оголошений у розшук, з внесенням відповідної інформації у облікові бази МВС, та оприлюдненні на офіційному сайті МВС. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року у справі №752/25882/17 постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 12 січня 2017 року про зупинення кримінального провадження було скасовано, як незаконну. При цьому, слідчим суддею встановлено, що слідчим не надано доказів направлення ОСОБА_1 повісток про виклик до слідчого, як і доказів того, що взагалі здійснювались спроби виклику по телефону, або іншим передбаченим законом способом. Позивач зазначає, в подальшому жодних слідчих дій за його участю не вчинялося, з облікової бази МВС розшукуваних осіб відомості не видалялися, незважаючи на те, що його місцезнаходження слідчому та прокурору було відоме, фактично він ні від кого не переховувався, а необхідні виклики та інші процесуальні документи могли бути вручені через захисника. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року у справі №752/25882/17 визнано неправомірною бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №1 щодо не вчинення процесуальних дій після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197. Зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури №1 у кримінальному провадженні №0000197 вчинити процесуальні дії, передбачені ст.283 КПК України. Постановою прокурора від 12 квітня 2021 року кримінальне провадження було закрите на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПКУ. Позивач вказав, що він перебував під слідством загалом на протязі 4 років 6 місяців. Незважаючи на закриття кримінального провадження з облікової бази МВС розшукуваних осіб він не був виключений, незважаючи на неодноразові звернення з цього приводу до посадових осіб Національної поліції та прокуратури. 20 травня 2023 року співробітниками патрульної поліції він був затриманий, та доставлений до Голосіївського УП ГУНП у м.Києві як особа, що переховується від органів влади. Після цього відомості були виключені з облікової бази МВС розшукуваних осіб. Таким чином, він перебував у розшуку загалом більше ніж 6 років 4 місяці. Позивач вважає, що вказаними діями йому завдано моральну шкоду. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з Державного бюджету України суму моральної шкоди спричиненої незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності у розмірі 1500000 грн., надмірною тривалістю кримінального провадження щодо нього у розмірі 400000 грн., незаконним оголошенням його у розшук у розмірі 100000 грн., всього стягнути 2000000 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від від 20 вересня 2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Державне казначейство України (а.с.88, 89).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа Державне казначейство України про стягнення моральної шкоди. Судові витрати компенсовано за рахунок Держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 12 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись неповне з`ясування обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду).

Частинами першою та другою статті 12 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.13 вказаного Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Пунктом 6 Положення про застосування Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду громадянинові, відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року №6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, в тому числі і судом.

З ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у справі №752/25882/17 вбачається, слідчим суддею встановлено, 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 222, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

12 січня 2017 року з матеріалів кримінального провадження №0000112 в матеріали кримінального провадження №0000197 виділено матеріали відносно ОСОБА_1 , який переховувався від органів досудового розслідування.

12 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.2 ст.222 КК України (а.с.20-23).

З постанови заступника керівника Київської міської прокуратури від 18 червня 2021 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження вбачається, слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0000197 від 12 січня 2017 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.222, ч.2 ст.366, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України (а.с.34, 35).

Досудовим розслідування встановлено, що службовими особами КП Жилбудсервіс, Кремінської обласної спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, ПАТ Укртрансгаз філії УМГ Черкаситрансгаз, Українського державного підприємства поштового зв`язку Укрпошта у змові з організаторами конвертаційного центру запроваджено схему заволодіння коштами державних підприємств шляхом їх перерахування на рахунки переможця конкурсних торгів ТОВ Луганськпроект, ТОВ УТГ Констракшн, ГТП Мотоінтрейд, ТОВ Консалекс оіл Україна та подальшого переведення в готівку з використанням фінансових інструментів.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у справі №752/25882/17 за скаргою захисника Корчевного А.В. в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 на рішення старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві Грабчака О.А. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197, відомості щодо якого внесені 12 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 222 КК України, було задоволено скаргу захисника Корчевного А.В. в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 . Постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві Грабчака О.А. про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197, відомості щодо якого внесені 12 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 222 КК України скасовано (а.с.20-23).

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року скаргу адвоката Корчевного А.В. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000197, було задоволено скаргу адвоката Корчевного А.В. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000197. Визнано бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №1 щодо не вчинення процесуальних дій після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197 відносно ОСОБА_1 неправомірною. Зобовязано прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 у кримінальному провадженні №0000197 вчинити процесуальні дії, передбачені ст.283 КПК України (а.с.15-19).

12 квітня 2021 року прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва прийнято постанову про закриття кримінального провадження №0000197 від 12 січня 2017 року в частині, відносно підозрюваного ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (а.с.8-12).

18 червня 2021 року заступником керівника Київської міської прокуратури прийнято постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження, якою постанову прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва від 12 квітня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000197 від 12 січня 2017 року відносно ОСОБА_1 скасовано. Матеріали кримінального провадження №0000197 від 12 січня 2017 року направлено до Голосіївської окружної прокуратури міста Києва для організації проведення подальшого розслідування (а.с.34, 35).

Судом встановлено, на теперішній час у кримінальному провадженні №0000197 відносно підозрюваного ОСОБА_1 остаточне процесуальне рішення не прийнято, у справі проводиться досудове розслідування.

Враховуючи, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, з огляду на те, що на теперішній час у кримінальному провадженні №0000197 від 12 січня 2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_1 остаточне процесуальне рішення не прийнято, відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури про стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог та наявність підстав для стягнення моральної шкоди є необґрунтованими належними та допустимими доказами у справі.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова