Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/783/24
Провадження № 2/572/553/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - КУДІНІЙ А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/783/24 за позовом ОСОБА_1 до ВИРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк (в три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили), достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , який нею пропущено з поважних причин.

Відповідно до поданої позовної заяви позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17 грудня 2013 року.

Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (пай) розміром 1,76 га. на території Сарненського району Рівненської області, для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (серії РВ №051120 від 12 грудня 2003 року).

У строк, визначений законодавством, для прийняття спадщини ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертався.

В лютому 2024 року позивач дізнався про існування заповіту на його користь, що був складений ОСОБА_3 , яким вона заповіла ОСОБА_2 вказану вище земельну частку (пай), після чого останній звернувся до приватного нотаріуса Сарненського РНО з метою оформлення спадщини.

Однак, нотаріусом було роз`яснено позивачеві, що ним пропущено визначений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_2 був пропущений визначений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини, останній не може оформити спадщину, через що звернувся із даним позовом до суду.

В обґрунтування заявлених вимог, а саме на підтвердження поважності причин пропуску строку, визначеного законодавством для прийняття спадщини, позивачем зазначено, що причинами пропуску строку прийняття спадщини є те, що він не був обізнаний про наявність заповіту, посвідченого на його користь.

Вказані обставини, на думку позивача, є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В судове засідання позивач подав письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги.

Представником відповідача Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, у судове засідання також подано письмову заяву про розгляд даної справи у відсутності сторони, заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_2 відповідачем не подано.

Сторонами заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності, яке судом задоволено.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Правовідносини, з приводу яких виник спір є правовідносинами щодо здійснення прав на спадкування. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із дослідженої судом копії Державного акту на право власності на земельну ділянку (серії РВ №051120 від 12 грудня 2003 року), встановлено, що ОСОБА_3 дійсно на праві власності мала земельну ділянку розміром 1,76 га. на території Сарненського району Рівненської області, для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, вказане вище майно, згідно із вимогами ст.1218 ЦК України входить до складу спадщини після смерті власника.

Із дослідженої судом копії заповіту, посвідченого секретарем Селищенської сільської ради Сарненського району Рівненської області, встановлено, що 13 грудня 2012 року ОСОБА_3 (яка відповідно до наданої суду позивачем копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11 січня 1957 року, є його матір`ю) на випадок смерті зробила заповідальне розпорядження щодо належної їй земельної ділянки, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (серії РВ №051120 від 12 грудня 2003 року), на користь сина - ОСОБА_2 .

Заповідач, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Ясногірка Сарненського району Рівненської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 грудня 2013 року.

Таким чином, позивач, згідно із вимогами ст.1235 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті матері.

Однак, відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини ч.1 ст.1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач зазначає, що у строк, визначений законодавством, він не подала до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Вказані обставини додатково доводяться повідомленням №87/01-16 від 20 лютого 2024 року за підписом приватного нотаріуса М.Соколовської та Витягом із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованого станом на 20 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_3 із датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом статті 1271 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1271 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Вказана правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України, висловленій при розгляді справи № 6-1486цс15.

Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Із змісту позовної заяви судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті матері, через необізнаність про наявність заповіту.

Однак, позивач ОСОБА_2 , є сином спадкодавця ОСОБА_3 , що встановлено судом із дослідженої під час судового провадження копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11 січня 1957 року, відповідно до якого батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Отже, згідно із змістом ст.1261 ЦК України , якою визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, позивач є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері, а тому, в разі наявності у неї наміру прийняти спадщину, що залишилась після смерті матері, мав би подати заяву про прийняття спадщини, незалежно від обізнаності про існування заповіту.

Таким чином, позивачем доведено право на спадкування після смерті матері, яке у нього виникло за заповітом, останній підтвердив наявність спадкового майна, однак, не обґрунтував та не довів наявність поважних причин, які б об`єктивно та непереборно перешкодили йому у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті заповідача.

Судом також враховано, що позивач жодним чином не обґрунтував із яких джерел та яким чином, в такому випадку, він дізнався про наявність заповіту, що відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, має доводиться стороною.

З огляду на наведене вище, тривалість часу, протягом якого позивач не звертався за вирішенням питання оформлення спадщини (з моменту відкриття спадщини минуло більше 10 років), суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ВИРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ Сарненського району Рівненської області (с.Вири вул.Центральна,2а Сарненського району Рівненської області, ) про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити повністю, за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: