ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/808/24

Провадження № 22-ц/4820/1749/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2024 року (суддя Бондар О. О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Хмельницькій області, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано у встановленому законом порядку на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року в справі № 676/4443/19. Проте розпорядитися квартирою не може у зв`язку з реєстрацією 21.06.2007 обтяження, підставою внесення якого зазначено ухвалу Кам`янець-Подільського міського суду від 21.10.1998. Власником зазначеної квартири з 2004 року був його дід ОСОБА_4 . Після смерті діда спадщину прийняв, але не оформив син, а його батько ОСОБА_3 . Родич ОСОБА_2 , який був засуджений вироком Кам`янець-Подільського міського суду Хмельницької області від 16.01.1998 до двох років виправних робіт в місцях, що відають виконанням вироків, але за місцем проживання з утриманням на користь держави 20% заробітку щомісячно з конфіскацією всього майна, ніколи не був власником квартири. Він як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тому позивач просив зняти арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області позов задоволено. Знято арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений державним виконавцем Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС, реєстраційний номер обтяження: 5182614, зареєстровано: 21.06.2007 року, реєстратор: Перша Кам`янець-Подільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала Кам`янець-Подільського міськсуду б/н від 21.10.1998 року.

Державна податкова служба України в особі ГУ ДПС у Хмельницькій області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Державна податкова служба України не може бути відповідачем у справі. Позивач не обґрунтував зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами, того які саме його права, свободи та інтереси порушено ГУ ДПС у Хмельницькій області. Зазначає про відсутність механізму, порядку та компетенції щодо зняття арешту з майна, що унеможливлює в подальшому виконання рішення суду. Вважає, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року в справі № 676/4443/19 за ОСОБА_1 визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 61,8 кв. м, житловою площею 36,9 кв. м.

Зазначеним рішенням суду установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12.2004 квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_4 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадщину після його смерті прийняв син ОСОБА_3 , за заявою якого 13.09.2013 була відкрита спадкова справа. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. 05.10.2016 син померлого ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Мартинюк С. О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Право власності позивача на об`єкт нерухомого майна зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 5182614, зареєстровано: 21.06.2007 року, реєстратор: Перша Кам`янець-Подільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала Кам`янець-Подільського міськсуду б/н від 21.10.1998 року.

Вироком Кам`янець-Подільського міського суду від 16 січня 1998 року у справі № 1-8/1998, який набрав законної сили 24 січня 1998 року, ОСОБА_2 був засуджений за частиною 2 статті 140, частиною 1 статті 145 КК України із застосуванням статті 42 КК України до 2 років виправних робіт в місцях, що відають виконанням вироків, але за місцем проживанням з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності з утриманням на користь держави 20% заробітку щомісячно. Зобов`язано ОСОБА_2 влаштуватися на роботу.

На виконання вказаного вироку суду державний виконавець направив повідомлення № 488 від 13 жовтня 1998 року до Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори про накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , в якій проживав засуджений ОСОБА_2 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач як власник успадкованого майна - квартири не може користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд у зв`язку з накладеним на квартиру арештом в межах виконавчого провадження під час виконання вироку суду щодо конфіскації майна ОСОБА_2 , який не був власником зазначеного об`єкта нерухомого майна.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої і другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Установлено, що арешт на квартиру, належну на теперішній час позивачу, накладено у зв`язку з виконанням вироку Кам`янець-Подільського міського суду Хмельницької області від 16 січня 1998 року у справі № 1-8/1998 про обвинувачення ОСОБА_2 . Проте останній власником зазначеної квартири не був.

Накладений на майно арешт перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку, що права ОСОБА_1 порушені та підлягають захисту в обраний позивачем спосіб шляхом зняття арешту з указаної квартири.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дії ГУ ДПС у Хмельницькій області не призвели до порушення прав позивача, тому ДПС не може бути відповідачем у справі не заслуговують на увагу.

У випадках, коли арешт майна проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, підлягає вирішенню питання щодо участі у справі відповідного територіального органу Державної податкової служби України.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 450/1411/16 та Верховного Суду у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 299/2931/17, від 06.12.2021 у справі № 554/5912/19-ц.

Відповідно до п.п. 23 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, ДПС відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, організовує роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки, розпорядження безхазяйним майном, а також іншим майном, що переходить у власність держави, та з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення податкового законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив факт обмеження права власності позивача щодо належної йому квартири. Позивач правильно обрав спосіб захисту своїх прав, заявивши позовні вимоги до належних відповідачів.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У постанові від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства (пункт 42).

У справі, що переглядається, колегія суддів погоджується з тим, що цей спір правильно розглянуто у порядку цивільного судочинства, оскільки позивач звернувся до суду за захистом свого цивільного права. Враховуючи правові підстави позову, те, що предметом позову є зняття арешту з майна, накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання вироку суду, приймаючи до уваги, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником кримінального провадження, не учасником виконавчого провадження, а власником майна, який позбавлений можливості скористатися своїм правом щодо користування та розпорядження майном, вказаний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта