БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7075/21
провадження № 2/361/251/24
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.
за участю секретаря Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та частину земельної ділянки,-

встановив:

Стислий виклад позиції позивача

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в 1999 році укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За час сумісного проживання в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 . Указаний житловий будинок із надвірними будівлями будувались за сумісні кошти позивача та відповідача. У той же час 18.06.2021 року відповідач ОСОБА_2 оформила будинок за вищевказаною адресою загальною площею 164,30 кв.м., житловою площею 69,80 кв.м. та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) загальною площею 0,05 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на своє ім`я. Ураховуючи вимоги ст. 328,379 ЦК України, право власності у громадян на житло може виникнути з підстав отримання житла на підставі цивільно-правових угод (купівля-продаж, дарування та ін.). Позивач просить визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. Крім того, просить визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,05 га з кадастровим № :00:063:1259 та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2021 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року накладено арешт на рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме на: автомобіль Ford Focus, 2006 року, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження з первісними позовними вимогами ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2023 року скасовано заходи забезпечення позову, арешт на рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме на: автомобіль Ford Focus, 2006 року, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя закрито.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гончарук О.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Обставини справи, що встановлені судом

10 лютого 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 37. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Матеріалами справи встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилися дві доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 травня 2012 року вбачається, що продавець ОСОБА_7 продав, а покупець ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) земельну ділянку площею 0,0500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :00:063:1259. Продаж вчинено за 59 704 грн.

Відповідно до висновку експерта ТОВ «Тоскор» вбачається, що ринкова вартість об`єкту оцінки земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :00:063:1259, загальна площа 0,05 га власником якої є ОСОБА_2 , становить 271 897 грн.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки ТОВ «Тоскор» вбачається, що оціночна вартість житлового будинку, загальною площею 164, 30 кв.м., житловою площею 69,80 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 1 086 610 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна видно, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 164.3 кв.м. та земельна ділянка з кадастровим номером :00:063:1259.

Відповідно до копії рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2022 року в справі № 361/7356/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що укладений 10 лютого 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області, актовий запис № 37 розірвано.

Мотиви, з яких виходить суд, ти застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на викладені обставини вбачається, що спірний будинок та земельна ділянка придбані під час перебування сторін у шлюбі, тому відповідно до вищевказаних положень сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) вказано, що «коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що віднесення майна до спільної сумісної власності подружжя (не спростування відповідної презумпції спільності майна) є підставою для вирішення питання про його поділ. Тому констатація цієї обставини як позовної вимоги не є належним способом захисту права, у зв`язку з чим у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання будинку та земельної ділянки спільним майном подружжя сторін необхідно відмовити.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 05 січня 2024 року в справі № 755/12204/18.

Враховуючи те, що спірне нерухоме майно придбане сторонами в шлюбі, то їхні частки в праві спільної сумісної власності на вказане майно є рівними.

Разом із тим, позов про визнання права на частку в праві спільної часткової власності не є вимогою про поділ майна в натурі. Тому при визнанні права на частку не здійснюється вказівка які саме об`єкти в натурі відповідають частці в праві спільної часткової власності(див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 344/5437/17 (провадження № 61-124св20).

Необхідно зазначити, що поділ майна подружжя здійснюється в натурі відповідно до визначених судом часток, при цьому не виключається звернення одного із подружжя про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. Аналіз змісту позову ОСОБА_1 свідчить, що ним пред`явлено саме позов про визнання права на частку в праві спільної власності на будинок та земельну ділянку, а не позов про їх поділ в натурі.

Відтак, правильним способом захисту прав позивача є визнання за ним права на частку в праві спільної власності на будинок та земельну ділянку.

Такі ж висновки наведені в постанові Верховного Суду 05 січня 2024 року в справі № 755/12204/18.

З огляду на вищевикладене, встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 111, 112, 114, 115 СК України, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та частину земельної ділянки задовольнити частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право на частку в праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право на частку в праві спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 05 га, кадастровий номер :00:063:1259, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.М. Петришин