Житомирський апеляційний суд
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/13075/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Демчук Сніжана Петрівна, про надання додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Петровської М.В. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради. Просив визначити йому додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовував тим, що він є рідним сином ОСОБА_2 . Його батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого відкрилася спадщина на належне померлому майно. Батько був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_1 . Спадкодавцем не складено заповіту та він (позивач) є єдиними спадкоємцем після смерті батька. Покійному батьку на праві власності належить 47/400 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Він звернувся до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки був впевнений, що з початком військової агресії уряд України прийняв рішення про продовження до 10 місяців строку прийняття спадщини, але у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у зв`язку із тим, що він ( ОСОБА_1 ) не прийняв спадщину після смерті батька в установленому законом порядку та в установлений законом строк. Наполягає на тому, що строк для прийняття спадщини після смерті батька пропустив із поважних причин, оскільки військовий стан не скасований та наносяться ракетні удари по всій території України, він змушений постійно виїздити за межі м.Житомира та області для збереження свого життя та життя членів своєї родини, а також він не має юридичної освіти та необізнаний в особливостях законодавства, що регулює спадкові правовідносини у воєнний стан.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що введення воєнного стану є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки військовий стан не скасований та по всій території України наносяться ракетні удари, у зв`язку з чим він змушений постійно виїздити за межі м.Житомира та області для збереження свого життя та життя членів його родини, що порушило його життєвий ритм та змінило усе його життя. Крім того, суд не прийняв до уваги ті обставини, що батьку на праві власності належить 47/400 часток житлового будинку АДРЕСА_2 . Він (позивач) також є власником 47/400 часток цього будинку, який в натурі не поділений та є єдиним житлом. Він (позивач) зареєстрований за цією адресою. Згідно з довідкою, виданою Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 13 жовтня 2023 року, батько на день смерті був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , але фактично у весінній, літній і осінній періоди проживав разом із ним (позивачем) у будинку АДРЕСА_2 . Зазначені обставини підтверджують фактичне проживання їх з батьком за однією адресою.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дмитрієва Ж.А. апеляційну скаргу підтримали та просять задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, надавши ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька.

Інші учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися. Житомирська міська рада та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Демчук Сніжана Петрівна спрямували до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх представників. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.7). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Згідно з довідкою Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 13 жовтня 2023 року спадкодавець ОСОБА_2 на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.47 зворот).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с.6) та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.8).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 вересня 2006 року №11720733 та витягу з Державного реєстру правочинів від 05 липня 2006 року №2590915, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належало 47/400 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20-21,24). Позивачу ОСОБА_1 також на праві спільної часткової власності належить 47/400 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Демчук С.П. від 08 грудня 2023 року №216/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/400 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину після його смерті в установленому законом порядку та в установлений законом строк (а.с.49).

Із копії спадкової справи №32/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 убачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця 08 грудня 2023 року звернувся його син ОСОБА_1 (а.с.45). Відомостей щодо складення померлим заповітів або укладення спадкових договорів матеріали спадкової справи не містять (а.с.41-50).

За змістом частини третьої ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220,1222,1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга ст.1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Матеріали спадкової справи та цієї цивільної справи не містять відомостей щодо наявності інших спадкоємців (а.с.41-50). При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша ст.1269 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року в справі №6-1320цс17 зроблений висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Із урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі №6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року в справі №198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року в справі №712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року в справі №592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року в справі №381/4482/16-ц.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року в справі №6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі №487/2375/18, від 03 березня 2021 року в справі №145/148/20, від 21 квітня 2022 року в справі № 96/12109/18.

Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

Згідно з частиною четвертою ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, поважними причинами пропуску строку можуть бути судом визначені, зокрема, такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущений строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини в зв`язку з веденням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану, який наразі не скасований, та у зв`язку з ракетними ударами позивач вимушений був постійно виїздити за межі м.Житомира та області для збереження свого життя і членів його родини не є беззаперечними обставинами, які вказують на об`єктивній непереборні труднощі для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті батька позивача, оскільки спадщина відкрилася 16 листопада 2022 року та до 16 травня 2023 року позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про те, що він або члени його родини на території м.Житомира постраждали від ракетних обстрілів та він або члени його родини довготривало виїздили за межі постійного місця проживання, починаючи з 16 листопада 2022 року і до 08 грудня 2023 року, тобто до дня звернення позивачем до нотаріуса. У матеріалах справи та стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження непереборних труднощів подання ОСОБА_1 відповідної заяви про прийняття спадщини після смерті батька з використанням засобів зв`язку. Отже, сама по собі загальновідома обставина - введення 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану, ще не є самодостатньою підставою для поновлення строку без доведення обставин, які б свідчили про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця, яким є позивач, на вчинення ним відповідної дії, тобто подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька, у шестимісячний строк, який почався з часу відкриття спадщини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що батьку позивача на праві спільної часткової власності належало 47/400 часток житлового будинку АДРЕСА_2 , та позивачу також на праві спільної часткової власності належить 47/400 часток цього будинку, який в натурі не поділений, за адресою якого зареєстрований позивач та батько на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично у весінній, літній та осінній періоди фактично проживав разом із сином за адресою реєстрації останнього не змінюють висновків суду першої інстанції, оскільки спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, а факт проживання сина постійно разом із батьком на час відкриття спадщини належними та допустимими доказами, які б містилися у матеріалах справи, не доведений.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, законодавцем не були внесені у встановленому порядку зміни до ст.1270 ЦК України, з урахуванням викладеної Верховним Судом правової позиції та дати смерті спадкодавця строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплив 16 травня 2023 року. Натомість позивач звернувся до нотаріуса із заявою лише 08 грудня 2023 року, тобто більше ніж через рік. Із моменту виключення норми про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини позивач понад шість місяців також не вчиняв дій щодо прийняття спадщини. Будь-яких доказів існування непереборних, істотних труднощів на вчинення вказаних дій не подав. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 .

Отже, достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не надав, не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкодили поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивач до суду не подав. Безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовує та додаткового правового обґрунтування, із огляду на викладене вище, не потребує, а ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права та переоцінці доказів, яким суд першої інстанції надав правильну оцінку у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: