Справа № 367/378/23
Провадження №2-з/367/216/2023
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Третяк Я.М.,

за участю секретаря судових засідань Люліної О.С.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Сакалюка Д.В. (у режимі відеоконференції за допомогою сервісу EasyCon)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Ірпені під час підготовчого судового засідання заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Котар Світлани Володимирівни, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

09.02.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

29.06.2023 ухвалою суду по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

18.06.2024 до суду від директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист про залишення ухвали суду від 01.08.2024 без виконання, оскільки оплата за проведення експертизи не надійшла.

20.06.2024 ухвалою суду поновлено провадження у вказаній справі.

Представником позивача ОСОБА_1 адвоката Котар С.В. подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник просить у межах суми в розмірі 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) грн. 00 коп. накласти арешт на грошові кошти Приватного акціонерного товариства «Стахова компанія «Український страховий стандарт», що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві РВС БАНК, код банку 339072.

В обґрунтування заяви вказано, що 03.01.2022 близько 21.35 годин водій ОСОБА_3 , керуючи власним транспортним засобом автомобілем марки «Wolkswagen Golf»1.9D, р.н. НОМЕР_2 (win-код: НОМЕР_3 ), та рухаючись по другорядній дорозі вул. Енергетиків у м. Буча Київської області на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Енергетиків та вул. Польової в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху не надав дорогу іншому транспортному засобу автомобілю марки «Skoda Octavia Tour», р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що рухався по головній дорозі вул. Польової, та допустив зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia Tour», р.н. НОМЕР_4 , що призвело до механічних пошкоджень цього транспортного засобу, власником якого є громадянка ОСОБА_1 . У наданому до суду позові ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» (вул. Північна, 2-А, м. Київ, 04214, ) на користь позивача страхове відшкодування (матеріальні збитки) у розмірі 127 400 грн. та понесені позивачем судові витрати.

Заявник зазначає, що справа розглядається судом тривалий час, представник відповідача в судове засідання не з`являється, згідно інформації з єдиного державного реєстру юридичних осіб, відповідач з 18.05.2023 перебуває в стані припинення. За таких умов є очевидним намагання відповідача уникнути цивільно-правової відповідальності.

Вказує, що незабезпечення позову в обраний спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Також вказує, що метою забезпечення цього позову є гарантія наявності на банківському рахунку відповідача суму коштів, які просить стягнути позивач, у випадку задоволення судом даного позову.

У судовому засідання позивач та представник позивача підтримала заяву про забезпечення позову підтримали, просили суд її задовольнити, з підстав викладених в ній.

Вислухавши думку учасників справи, розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При встановлені зазначеної відповідності слід врахувати, що суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить суд: стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» на свою користь страхове відшкодування (матеріальні збитки) у розмірі 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста гривень) 00 копійок; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь матеріальні збитки у розмірі 140 439,05 заподіяні пошкодження автомобіля марки «Skoda Octavia Tour», д/н НОМЕР_4 .

Разом з тим вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що будь-яке обмеження прав (зокрема, арешт майна) має базуватися на реальних і конкретних ризиках, а не припущеннях чи ймовірності. У цьому випадку заявник не довів, що відповідач перебуває у стані, який унеможливить виконання рішення (наприклад, на стадії ліквідації, наявності судових процесів про визнання його банкрутом тощо).

Натомість заявник не навів будь яких належних, допустимих і достатніх доказів які б свідчили про фінансові труднощі відповідача, як і не міститься таких в матеріалах справи.

Суд не може ухвалювати рішення на основі припущень чи потенційної можливості порушення прав позивача.

Відтак, заявником не обґрунтовано належним чином тієї обставини, що вказаний ним захід забезпечення позову спроможний забезпечити ефективне виконання судового рішення в разі задоволення позову, як не обґрунтовано і ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття такого заходу.

В той же час, заявляючи вказане клопотання про накладення арешту на грошові кошти, які розміщені на банківському рахунку відповідача в межах суми страхового відшкодування у розмірі 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) гривень 00 копійок, позивач не надав доказів належності таких рахунків відповідачу, що унеможливлює надання правового аналізу необхідності накладення арешту.

Суд також приймає до уваги, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « Український страховий стандарт».

Крім того, відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

До того ж, заявником не доведено тієї обставини, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-354, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника представника позивача ОСОБА_1 адвоката Котар Світлани Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Третяк Я.М.