Справа № 203/5344/24
Провадження № 2/0203/1989/2024
УХВАЛА

06 листопада 2024 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСББ «Славутич» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території,

Встановив:

01 жовтня 2024 року представник позивача ОСББ «Славутич» адвокат Хрипунов Денис Григорович звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Славутич» заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в сумі 36 738,09 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Славутич» майнове відшкодування та санкції у загальній сумі 35 183,53 грн, яка складається з 28 198,03 грн (інфляція), 6 985,50 грн (проценти);

- витрати по справі покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 року, цивільну справу № 203/5344/24, провадження № 2/0203/1989/2024, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 04.10.2024 року.

10.10.2024 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запити до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 05.11.2024 року надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС, відповідно до якої відомості про місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , відсутні.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку,що позовна заява підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

В силу абзацу 2 ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Як видно з позовної заяви, вона надіслана до суду за допомогою поштового відправлення та підписана від імені адвоката Хрипунова Д.Г. із застосуванням механічних засобів відтворення його власноручного підпису факсиміле.

Загальновідомо, що факсиміле у перекладі з латинської мови «facsimile» означає зробити подібне. Тобто фактично це печатка, кліше, що відтворює власноручний підпис, аналог останнього. Підпис це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт підпис має характерні риси. Зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи, виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення, наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій. Факсиміле це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису уповноваженої особи. Факсиміле від власноручного підпису відрізняється тим, що відсутня можливість стверджувати, що документ містить дійсну волю особи, чий підпис відтворено.

Суд зазначає, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.3 ст.207 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 08.07.2021 по справі №916/3209/20 викладено правовий висновок про те, що оскільки процесуальним законодавством за загальним правилом передбачено особисте звернення позивача до суду та власноручне підписання ним позовної заяви та заяв по суті справи, то подання процесуальних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису позивача (його представника), що є штампом із зображенням підпису та може бути виготовлений і використаний будь-ким, не відповідає приписам процесуального закону та не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа.

Згідно із сталою практикою Верховного Суду, надіслані на адресу суду процесуальні документи, які підписані з використанням факсиміле, не можуть вважатися такими, що підписані відповідним заявником.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 2-7600/11 (провадження № 61-15750св21) та в ухвалі Верховного Суду від 30 листопада 2022 у справі № б/н (22-з/824/809/2022) (провадження № 61-11756ав22).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки позовна заява, подана до суду представником позивача адвокатом Хрипуновим Д.Г., не містить його власноручного підпису, суд вважає, що вказаний процесуальний документ не підписаний відповідною особою, а графічне зображення факсимільного підпису не підтверджує її підписання представником позивача та не свідчить про його волевиявлення на її підписання.

Відповідно до ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, позовна заява, яка підписана за допомогою технічних засобів або факсиміле, у розумінні Цивільного процесуального законодавства України, є такою, що не підписана повноважною особою позивача, оскільки не виражає особисту волю особи, яка здійснила такий підпис, про намір захисту порушених прав, що є підставою для повернення позивачу даної позовної заяви з усіма доданими до неї документами.

При цьому суд роз`яснює, що згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.175,185 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСББ «Славутич» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з її моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва