Житомирський апеляційний суд
Справа №272/786/22 Головуючий у 1-й інст. Карповець В.В.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №272/786/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Транс», треті особи: ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова компанія «Перша», про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Транс»

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Карповця В.В. у м. Андрушівці,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 через представника адвоката Пилипчука Дмитра Ігоровича звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Транс» (далі - ТзОВ «Сав-Транс» або товариство). Просила стягнути з відповідача: майнову шкоду в сумі 25 530,50 грн, яка складається із: витрат, пов`язаних з лікуванням - 9 247,10 грн; витрат під час досудового розслідування - 10 609,40 грн (проїзд на експертизу для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень 609,40 грн + витрати на правничу допомогу під час досудового розслідування 10 000 грн); втрати велосипеда, який пошкоджений внаслідок ДТП, - 2 250 грн; витрат по догляду за лежачою за два місяці, який був необхідним після лікарні, - 3 424 грн та у відшкодування моральної шкоди - 300 000 грн, а також вирішити питання судових витрати, які полягають в оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 22 750 грн та оплаті соціально-психологічного дослідження в розмірі 6 000 грн.

Позов обґрунтований тим, що 29 квітня 2020 року ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автобусом ЛАЗ А1414-01, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТзОВ «Сав-Транс», рухався ним у населеному пункті на проїзній частині вул.Лисенка м.Андрушівка Житомирської області. Водій ОСОБА_2 проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, неправильно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3(6), 2.3(д), 10.1 Правил дорожнього руху України перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух керованого ним автобусу, в результаті чого передньою панеллю лівої бокової поверхні, переднім лівим колесом автобуса ЛАЗ А1414-01, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на неї ( ОСОБА_1 ), яка рухалася на велосипеді марки «Аист» в попутному напрямку відносно напрямку руху автобусу. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди вона ( ОСОБА_1 ) отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Зазначені обставини підтверджуються вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 травня 2022 року в справі №272/324/21, яким ОСОБА_2 , водій автобуса ЛАЗ А1414-01, д.н. НОМЕР_3 , визнаний винним у скоєнні ДТП, що сталася 29 квітня 2020 року. Внаслідок ДТП, вона ( ОСОБА_1 ) отримала тілесні ушкодження та їй спричинена майнова шкода в сумі 25 530,50 грн, яка складається із: витрат на лікування в сумі - 9 247,10 грн, поїздки на експертизу для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень в сумі - 609,40 грн, витрат на правничу допомогу під час досудового розслідування в сумі - 10 000 грн, втрати велосипеда, який пошкоджений внаслідок ДТП, середньою вартістю - 2 250 грн, витрат по догляду за лежачою, який їй був необхідний після лікарні, в сумі - 3 424 грн (1 712 грн прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність,*2). Майнову шкоду їй ( ОСОБА_1 ) ніхто не відшкодовував. Також їй ( ОСОБА_1 ) спричинена значна моральна шкода, яка полягає у сильних фізичних та душевних стражданнях, яких вона ( ОСОБА_1 ) зазнала через отримані тілесні ушкодження, нервовий стрес, який перенесла під час наїзду на неї автобусу, біль та страждання, наступне тривале стаціонарне лікування та розслідування кримінальної справи. Продовжує відчувати дискомфорт від ран, набряків та швів, емоційне напруження, перебуваючи у глибокому стресі та пригніченому настрою. Внаслідок ДТП змінився її характер, вона стала замкнутою, дратівливою та дуже чуттєвою до сприйняття негативних емоцій. Усвідомлює, що вже ніколи не зможе повернутися до свого звичного ритму життя та почуватися життєрадісною та повноцінною людиною. Під час вчинення ДТП водій ОСОБА_2 , із вини якого спричинена їй ( ОСОБА_1 ) шкода, знаходився із власником автобусу ТзОВ «Сав-Транс» у трудових відносинах, а тому саме роботодавець згідно з положеннями частини першої ст.1172 К України є належним відповідачем у справі.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2022 року до участі у справі залучено ОСОБА_2 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с.109 т.1).

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2023 року до участі у справі залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с.147 т.1).

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року позов задоволений частково. Стягнуто з ТзОВ «Сав-Транс» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 19 856,50 грн, моральну шкоду в сумі 150 000 грн, судові витрати, які полягають в оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 22 750 грн та оплаті соціально-психологічного дослідження в розмірі 6 000 грн. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ТзОВ «Сав-Транс» через представника адвоката Кравчука Василя Івановича подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що розмір майнової шкоди, присуджений до стягнення судом першої інстанції, в сумі 19 856,50 грн не підтверджений належними доказами. Так, із наданих позивачем чеків на лікування не вбачається, що купівля ліків відбулася у відповідності до лікарського висновку. Фіскальний чек не може підтверджувати проїзд для проведення експертизи, а доводить лише оплату, але не підтверджує, на які потреби здійснювався проїзд. Витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн не можуть бути включені до розміру майнової шкоди, оскільки вказана сума уже стягнута на користь ОСОБА_1 вироком Адрушівського районного суду Житомирської області від 30 травня 2022 року в справі №272/324/21. Позивач та її представник ввели суд в оману, вказуючи на те, що зверталися до страхової компанії для отримання коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди від ПрАТ «СК «Перша», але відповіді та відшкодування не отримали. На адвокатський запит ПрАТ «СК «Перша» повідомила, що 31 серпня 2023 року на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховане страхове відшкодування в сумі 6 942,66 грн, яке складається із: 6 612,06 грн майнової шкоди та 330,60 грн моральної шкоди. Вважає, що відсутні підстави у задоволенні позовних вимог у частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки позов в цій частині передчасно пред`явлений до винуватця ДТП та суперечить меті інституту страхування. Висновок соціально-психологічного дослідження №09-04-21, складений з порушенням вимог ст.ст.104,106 ЦПК України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, є неналежним та недопустимим доказом, а тому суд першої інстанції помилково прийняв зазначений висновок до уваги. Також суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 частково відшкодував позивачу моральну шкоду в сумі 5 000 грн, що є належним доказом та знаходиться у справі №272/423/21, про що зазначено у вироку суду від 30 травня 2022 року. Також позивач не повідомила, що отримала моральне відшкодування від страхової компанії. Вважає розмір моральної шкоди в сумі 150 000 грн недоведеним, оскільки позивач не надала суду підтвердження моральних страждань. Також позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої суми гонорару в розмірі 22 750,50 грн та умовами договору про надання правничої допомоги такий розмір гонорару не передбачений. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суми мають виходити з встановленого у самому договорі розміру або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому зазначає, що скаржник не вивчив документи, що підтверджують витрати на правову допомогу, а тому зробив невідповідні висновки. Так, вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 травня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 10 000 грн за правничу допомогу в кримінальній справі №272/324/21, а не за правничу допомогу під час досудового розслідування. У зв`язку з цією ДТП вона понесла витрати на правничу допомогу, як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду кримінальної справи №272/324/21. На її погляд, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідач ТзОВ «Сав-Транс» адвокат Кравчук В.І. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні прозову відмовити в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.48,54,55-56 т.2). Позивач ОСОБА_1 спрямувала до суду заяву, в якій просить провести розгляд апеляційної скарги без її участі та у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Інші учасники справи про причину своєї неявки або свого представника не повідомили. За загальним правилом участь в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 травня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено, оскільки ДТП учинена ОСОБА_2 під час виконання ним трудових обов`язків. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн (а.с.12-15 т.1). Вирок набрав законної сили 30 червня 2022 року.

Вироком встановлено, що 29 квітня 2020 року ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автобусом ЛАЗ А1414-01, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТзОВ «Сав-Транс», рухався у населеному пункті на проїзній частині вул.Лисенка м.Андрушівка Житомирської області. Водій ОСОБА_2 проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, неправильно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3(6), 2.3(д), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух керованого ним автобусу, в результаті чого передньою панеллю лівої бокової поверхні, переднім лівим колесом автобуса ЛАЗ А1414-01, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , яка на велосипеді марки «Аист» рухалася попутно відносно напрямку руху автобусу. Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП та її наслідками.

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та заподіянні позивачу ОСОБА_1 шкоди доведена, що узгоджується із положення частини шостої ст.82 ЦПК України, за якими вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

За загальними підставами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша ст.1166 ЦК України).

У свою чергу, за змістом частини першої та редакцією частини другої ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом із тим, відповідно до частини першої cт.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

ОСОБА_2 на час ДТП перебував із ТзОВ «Сав-Транс» у трудових відносинах та виконував трудові обов`язки, що підтверджується вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 травня 2022 року та визнається роботодавцем, який є належним відповідачем у цій справі з огляду також на виплату страховою компанією позивачу страхового відшкодування.

Окрім того, не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою.

Відповідно до виписного епікризу позивач ОСОБА_1 проходила внаслідок ДТП стаціонарне лікування (а.с.199-201 т.1).

Із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 та записів лікаря, досліджень слідує, що позивач тривалий час лікувалася (а.с.16-34 т.1).

Згідно з копією пенсійного посвідчення та довідкою до акта огляду, медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 установлена 3-я група інвалідності із 11 лютого 2022 року (а.с.35-36 т.1).

За положеннями частини першої ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторного-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Дорожньо-транспортна пригода сталася 29 квітня 2020 року за участю забезпеченого транспортного засобу ЛАЗ А1414-01, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальність власника якого застрахована ПрАТ «СК «Перша» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО-4325216.

Відповідно до частини першої ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Перша» про виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, пов`язану з лікуванням, тимчасовою втратою працездатності та моральної шкоди (а.с.173 т.1).

Листом від 20 березня 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Перша» повідомила, які документи слід надати для отримання страхового відшкодування (а.с.185-186 т.1). Представником позивача рекомендованим листом були направлені ПрАТ «Страхова компанія «Перша» за списком копії документів (а.с.232 т.1).

За ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв у такій редакції на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх мовах та придбання лікарських засобів. […] Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (п.24.1 ст.24 відповідного Закону).

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожен день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів (п.24.2 ст.24 Закону).

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті (п.24.3 ст.24 Закону).

Платіжною інструкцією від 31 серпня 2023 року №3430 ПрАТ «Страхова компанія «Перша» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 6 942,66 грн згідно з страховим актом від 29 серпня 2023 року №ЦВ23352 (а.с.21-22 т.2). Ці докази прийняті апеляційним судом, оскільки існували на час ухвалення рішення судом першої інстанції та не були надані суду першої інстанції з причин, які об`єктивно не залежали від скаржника, що свідчить про винятковість випадку та відповідає положенням частини третьої ст.367 ЦПК України.

Як роз`яснено у листі страхової компанії №ЦВ24-0582, виплачена нею сума складається із двох сум (а.с.20 т.2). Так, у відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням потерпілої ОСОБА_1 , страховою компанією виплачена сума 6 612,06 грн, а у відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я під час ДТП, - виплачена сума 330,60 грн.

Отже, страховою компанією на виконання договору обов`язкового страхування ОСОБА_1 сплачено страхове відшкодування у сумі 6 942,66 грн, яка не врахована судом першої інстанції при ухваленні рішення та доводи апеляційної скарги з цього приводу є обґрунтованими, оскільки обставини доведені належними та допустимими доказами.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ПрАТ «СК «Перша» прийняло рішення здійснити розрахунок страхового відшкодування за п.24.3 ст.24 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, за 42 дня лікування ОСОБА_1 , що склало 6 612,06 грн, у зв`язку з тим, що документи, подані потерпілою стороною у підтвердження здійснених витрат, пов`язаних з лікуванням, мають низьку якість читабельності та не всі можливі ідентифіковані витрати були підтверджені медичним закладом.

Матеріалами справи доведена шкода, пов`язана з лікуванням позивача ОСОБА_1 , у сумі 9 247,10 грн. Від цієї суми належить відмінусувати суму виплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням позивача, яке становить 6 612,06 грн, та стягнути у судовому порядку з відповідача на користь позивача у відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням позивача ОСОБА_1 , кошти у сумі 2 635,04 грн (9 247,10 - 6 612,06).

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення судом першої інстанції витрат у сумі 609,40 грн за проїзд на експертизу для встановлення тяжкості спричинених внаслідок ДТП позивачу тілесних ушкоджень спростовуються тим, що, хоча сам по собі фіскальний чек дійсно не підтверджує проїзд для проведення експертизи, але у сукупності із іншими доказами, які містяться у матеріалах справи та підтверджують факт спричинення позивачу внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які без спеціальних знать спеціалістів у галузі медицини встановити було б неможливо, а медичними документами такі обставини підтверджені, що є очевидним згідно з вироком суду від 30 травня 2022 року, то витрати на проїзд з метою проходження позивачем експертизи є доведеними.

Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 травня 2022 року стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн, тобто у кримінальному провадженні вже вирішено питання витрат на правничу допомогу. Повторне вирішення такого питання у цивільному судочинстві під приводом стягнення витрат на правничу допомогу, понесених під час досудового розслідування, як майнової шкоди, фактично призвело до подвійного стягнення, що є неприпустимим. Матеріали справи беззаперечних доказів зворотного не містять.

Підсумовуючи викладене вище, відповідно до положень ст.376 ЦПК України, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції, зменшуючи суму майнової (матеріальної) шкоди, яка підлягає до стягнення із ПрАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_1 , із 19 856,50 грн до 3 244 грн, яка складається із 2 635,04 грн (шкоди, пов`язаної з лікуванням) та 609,40 грн (витрат за проїзд (доставку) на експертизу (діагностику у відповідному закладі охорони здоров`я)) для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень). У стягненні витрат на правничу допомогу, як майнової шкоди, в сумі 10 000 грн відмовляється.

За положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини другої ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша ст.1168 ЦК України).

За положеннями ст.26? Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, яка діяла на час вчинення ДТП, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпункту «в» пункту 41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У цьому випадку, оскільки моральна шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, у тому числі каліцтвом, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою. Оскільки встановлено конкретну особу, яка завдала моральної шкоди, то відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 виснувано, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до правової позиції, яка відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19, абзац другий частини третьої ст.23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 150 000 грн є достатніми для відшкодування позивачу моральної шкоди та відповідатиме критеріям розумності та справедливості, враховуючи, що ОСОБА_1 у результаті отриманих нею внаслідок ДТП травм (рани в правій підколінній ямці з відслоюванням м`яких тканин по краям рани, саден по передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, задньої поверхні правої гомілки, котрі ускладнилися розвитком травматичного шоку 1-го ступеня, що потягло за собою обмеження рухів колінних суглобів у вигляді помірно-вираженої контрактури) є особою, якій встановлена 3-я група інвалідності, що безумовно вплинуло на її звичайне життя та його змінило. Разом із тим, як вже встановлено апеляційним судом, страховою компанією позивачу виплачено у відшкодування моральної шкоди 330,60 грн. Також вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30 травня 2022 року встановлено, що винуватець ДТП водій автобуса ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн, що остання визнала. Такі суми судом першої інстанції не враховані, а тому їх належить відмінусувати від суми 150 000 грн та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 144 669,40 грн (150 000 грн - 5 000 грн - 330,60 грн). Отже, апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, зменшуючи також суму моральної шкоди з 150 000 грн до 144 669,40 грн.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, цей суд відповідно має змінити розподіл судових витрат (за змістом положень частини тринадцятої ст.141 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних із розгляду справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України). За положеннями п.3 частини другої ст.141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на професійну правничу допомогу позивача ОСОБА_1 , які пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, підтверджуються копіями наступних документів: договору про надання правничої допомоги від 12 вересня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 (адвокатом) та ОСОБА_1 (клієнтом), актом виконаних робіт (надання послуг), квитанцією на суму 22 750 грн (а.с.6,90-92,93 т.1).

Вимоги позивача, ураховуючи зменшення суми на відшкодування майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди задовольняються на 44%, а тому на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу за суд першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 10 000 грн (22 750*44/100).

Отже, колегія суддів апеляційного суду, змінюючи рішення суду першої інстанції, зменшує й розмір витрат на професійну правничу допомогу за суд першої інстанції з 22 750 грн до 10 000 грн.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать й витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частина третя ст.102 ЦПК України).

У разі проведення експертизи на замовлення учасників справи у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (частина п`ята ст.106 ЦПК України).

На замовлення сторони позивача Громадською організацією «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» (лабораторія діагностики моральної шкоди) 15 квітня 2021 року підготовлений висновок соціально-психологічного дослідження №09-04-21 моральної шкоди потерпілого (громадська експертиза) (а.с.52-88 т.1). Згідно з рахунком-фактурою від 09 квітня 2021 року №09/04 ОСОБА_1 сплачено 6 000 грн за психологічне дослідження, які остання просила стягнути з відповідача (а.с.89 т.1).

Разом із тим, висновок соціально - психологічного дослідження складений спеціалістом соціально-психологічної діагностики та затверджений рішенням правління ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень». У висновку не зазначено, що він підготовлений для подання до суду та експерт є атестованим судовим експертом у вказаній галузі та обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також висновок затверджений правлінням громадської організації, яка не має статусу атестованої уповноваженим органом на проведення експертиз для суду. За таких обставин, зазначений висновок соціально-психологічного дослідження від 15 квітня 2021 року №09-04-21 не можна вважати належним та допустимим доказом у цій цивільній справі, а тому витрати понесені позивачем на його виготовлення в сумі 6 000 грн не можуть бути відшкодовані ОСОБА_1 на підставі положень ст.133 ЦПК України. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача оплати соціально-психологічного дослідження в розмірі 6 000 грн підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні майнової шкоди щодо втрати велосипеда, який пошкоджений внаслідок ДТП, в сумі 2 250 грн, щодо витрат по догляду в сумі 3 424 грн залишається без змін, оскільки апеляційна скарга не містить жодних доводів із приводу цих вимог, що перешкоджає перевірити правильність застосування в цій частині норм матеріального права, а під час розгляду справи не встановлено порушення норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення у цій частині. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнені решти моральної шкоди також залишається без змін, але з підстав, які мотивовані вище при обговоренні судом апеляційної інстанції законності та обґрунтованості відшкодування моральної шкоди. Також без змін залишається рішення суду першої інстанції в частині судового збору, який стягнутий судом першої інстанції абзацом третім резолютивної частини свого рішення.

Оскільки апеляційна скарга задовольняється частково, то за правилами ст.141 ЦПК України ТзОВ «Сав-Транс» пропорційно компенсується судовий збір у сумі 2 370,60 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, враховуючи також, що Законом України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільнені у усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Транс» задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року змінити, зменшивши суму, яку належить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Транс» на користь ОСОБА_1 , на відшкодування матеріальної шкоди з 19 856 грн 50 коп. до 3 244 грн 44 коп., у відшкодування моральної шкоди з 150 000 грн до 144 669 грн 40 коп., а суму витрат на професійну правничу допомогу з 22 750 грн до 10 000 грн.

Рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Транс» на користь ОСОБА_1 оплати соціально-психологічного дослідження в розмірі 6 000 грн скасувати.

У решті рішення залишити без змін.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Сав-Транс» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 2 370 грн 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: