справа № 399/449/21
провадження № 2/399/17/2025
УХВАЛА

09 грудня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання Москаль Т.В.,

за участі представника позивача, адвоката Гергель К.О.,

представника відповідача, адвоката Білокінь О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна (справа № 399/449/21), -

встановив:

в провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою від 30.06.2021 забезпечено позов.

Ухвалою від 30.06.2021 позов залишено без руху.

Ухвалою від 12.07.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

10.08.2021 надійшов відзив на позов.

Ухвалою від 16.08.2021 встановлені строки для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою від 10.09.2021 призначено у даній справі судову будівельно технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою від 11.08.2022 відновлено провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою від 23.08.2022 надано експерту КВ КНДІСЕ І. Шевченко, для проведення у даній справі судової будівельно - технічної експертизи, у розпорядження документи, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою від 12.08.2024 відновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі та з інших процесуальних питань, в якому останній просив у відповідності до п.2 ч.2 ст. 200, п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України за результатами підготовчого засідання закрити провадження у справі так як набрало законної сили рішення суду, ухвалене у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Обґрунтовував таку позицію тим, що в провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа №399/252/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якій 27.05.2021 місцевим судом ухвалено рішення по суті спору, рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку, набрало законної сили 06.07.2021.

У вказаній справі позивач просила, зокрема, визнати за нею право власності на частину житлового будинку загальною площею 82,7 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, 08.08.1991 на підставі договору купівлі-продажу №153 відповідачем за спільні кошти з позивачем придбано житловий будинок загальною площею 82,7 м2, що розташований за вищевказаною адресою, який в подальшому реконструювався та ремонтувався за рахунок позивача. Вищевказані вимоги позивача ОСОБА_3 задоволено частково.

Посилався на практику ВС щодо правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Посилався на принцип процесуальної економії.

Зазначав, що суд задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та відмовляючи в іншій частині вимог, виходив з того, що будинок АДРЕСА_1 придбаний в період шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, однак на час вирішення справи судом знаходиться в стані незавершеного будівництва, позивач ОСОБА_3 вимог про визнання за нею права власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями не заявляла.

І на думку представника відповідача таке мотивування суду відмови в частині позовних вимог є виключно правовою оцінкою суду встановлених ним обставин справи, відповідно не має преюдиційного значення при вирішенні судом даної справи.

Ключовим вважав представник відповідача те, що і в справі 399/252/20 і у даній справі приймають участь одні і ті ж самі сторони, ті ж підстави позовів, а саме набуття майна у спільну сумісну власність під час перебування сторін справ у зареєстрованому шлюбі, той же предмет спору поділ спільного майна подружжя з визначенням рівних ідеальних часток. Той самий і об`єкт спірних правовідносин.

Питання правового режиму об`єкта незавершене будівництво чи об`єкт нерухомого майна в розумінні положень ЦК України, представник вважає не має правового значення для правильного застосування положень п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Та, зазначає, що позивач ОСОБА_3 мала процесуальне право на оскарження в апеляційному порядку рішення Онуфріївського районного суду від 27.05.2021 по справі 399/252/820, зокрема в частині відмови в позові, з мотивів порушення судом норм процесуального права, так як відповідна позовна вимога фактично була заявлена, а інша правова (юридична) оцінка судом спільного майно (визначення судом майна як об`єкта незавершеного будівництва на відміну від позиції позивача, яка визначила це ж саме майно у позові об`єктом нерухомості) не могла бути підставою для відмови у позові.

Відповідно, представник відповідача вважав, що позивач повторно ініціювала новий судовий процес із метою домогтися фактично перегляду кінцевого й обов`язкового рішення суду від 27.05.2021 по справі 399/252/20, що є неприпустимим.

Також представник відповідача просив викликати в судове засідання експерта Кропивницького відділення Київського НДІСЕ Шевченко І.І. для роз`яснення наявного у справі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2024 №2938/22-27. З тих підстав, що наявний у справі висновок експерта містить посилання на використану експертом інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак поза увагою експерта залишилось те, що в матеріалах справи наявні дані про те, що рішенням Онуфріївського районного суду від 21.01.2021 визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Онуфріївської РДА Гришанова А.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2019 за №50312915 на підставі якого державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості за вищевказаною адресою,скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №34729039 про право власності на об`єкт житлової нерухомості за вищевказаною адресою, та в подальшому на підставі вказаного рішення державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права власності на відповідний будинок.

Крім того, експертом при проведенні дослідження використано наявні у справі матеріали технічної інвентаризації вище вказаного домоволодіння. Однак, поза увагою експерта залишилось те, що Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), визначено особливості технічної інвентаризації об`єктів незавершеного будівництва. Наявний у справі та використаний експертом технічний паспорт, виготовлений за станом на 03.12.2019 року, є технічним паспортом саме будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а не об`єкту незавершеного будівництва, технічна інвентаризація якого фактично не проводилась.

Та, зазначив, що наведений у цьому клопотанні перелік питань, які, за позицією сторони відповідача, потребують роз`яснення зі сторони експерта наявного у справі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2024 року № 2938/22-27, не є вичерпним.

Також, представник відповідача за результатами підготовчого засідання просив визнати обов`язковою явку до суду позивача для дачі особистих пояснень по справі, з тих підстав, що як вказувалось стороною відповідача, виключно позивачка проживає та користується спільним із відповідачем об`єктом по АДРЕСА_1 . Усі спільні позивача і відповідача меблі, побутова техніка, посуд, предмети домашнього вжитку знаходяться саме там, перебувають виключно у володінні та користуванні позивачки. При цьому оригінал договору купівлі-продажу від 08.08.1991 року, оригінал технічного паспорту на домоволодіння, ключі від дверей також знаходяться у неї, у позивачки по даній справі. Відповідач ОСОБА_2 ніколи не заперечував, що в період шлюбу із позивачкою за договором купівлі-продажу від 08.08.1991 року ними придбано недобудований житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Те, що на таке майно поширюється режим спільної власності, він під сумнів не ставив. Пропозицій від позивачки щодо поділу такого майна шляхом укладення нотаріального посвідченого договору (абз. 2 ч. 2 ст. 69 Сімейного кодексу України) відповідач ОСОБА_2 ніколи не отримував. Як наслідок, спору між сторонами фактично не існує (абз. 2 ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України).

Представник позивача подала заперечення на клопотання представника відповідача, вважала його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом спору у справі №399/252/20 були: 1/2 частини житлового будинку, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частини земельних ділянок, кадастровий номер :50:016:0015 (площа 0,15 га) та номер :50:016:0016 (0,1937 га); 1/2 легкового автомобіля ВАЗ 2107, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Предметом спору в даній справі є 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В рішенні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2021 року у справі №399/252/20 судом встановлено: «судом було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , придбаний у період шлюбу сторонами та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу було здійснено його будівництво і на даний час будинок знаходиться в стані незавершеного будівництва, що не заперечується сторонами у справі, але позивач ОСОБА_1 вимог про визнання за нею право власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями не заявляла, а у відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, а тому в цій частині слід відмовити.»

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України: «Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом».

Обставина не заявлення Позивачем в межах справи №399/252/20 позовної вимоги про визнання за нею права власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями була встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, тобто такі вимоги не були предметом розгляду в справі №399/252/20, в якій приймають участь ті самі особи, що і в даній справі.

Таким чином, представник вважала, що клопотання про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, а підготовче провадження підлягає закриттю з переходом до слухання справи по суті.

Щодо виклику експерту Кропивницького відділення Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України Шевченко І.І. для роз`яснення наявного у справі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2024 року № 2938/22-27 представник зазначила, що представником Відповідача не наведено обґрунтування такої процесуальної дії з огляду на наступне.

Посилання на використану експертом інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обумовлена наявністю такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, довідка долучається. Якщо Відповідач ставить під сумнів незаконність наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, він не позбавлений права оскаржити дії державного реєстратора або заявити про технічну помилку в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначене питання не є предметом розгляду в даній справі. Використання експертом наявних у справі матеріалів технічної інвентаризації не суперечить нормам законодавства України, тим більше що під час огляду такого об`єкту нерухомості було встановлено його 100% готовність. Звертала увагу, що будинок було збудовано до 05 серпня 1992 року, а відповідно до ч. 2 статті 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості, є необов`язковим.

Технічний паспорт від 03.12.2019 року розроблявся саме за замовленням Відповідача, технічний паспорт є чинним, та його нібито невідповідність Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна не є предметом розгляду в даній справі.

Таким чином, представник вважала, що висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2024 року № 2938/22-27 викладений точно та складений у відповідності до приписів закону, не потребує роз`яснень і доповнень.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 43 та п. 3 ч. 1 ст. 200 ЦПК України представник просила відмовити в задоволенні клопотання адвоката Білокінь О.О. про закриття провадження, про виклик експерта. Просила закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити його з підстав зазначених у ньому. Уточнив, що дата набрання законної сили рішенням суду від 21.01.2021 є 02.03.2021, та уточнив, що клопотання подане 08.11.2024 та 09.12.2024 є ідентичними, надісланими з електронної пошти та через Електронний Суд.

Клопотання представника позивача про повернення клопотання адвоката Білокінь О.О. в інтересах ОСОБА_2 від 08.11.2024 без розгляду судом не розглядалося, оскільки сторона позивача не підтримала вказане клопотання через його неактуальність.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні просила відмовити у клопотанні представника відповідача з підстав зазначених у запереченнях на таке клопотання, вважала за можливе закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо , зокрема, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За матеріалами справи судом встановлено, що в провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа №399/252/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якій 27.05.2021 судом ухвалено рішення по суті спору, рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку, набрало законної сили 06.07.2021.

Сторонами у вказаній справі за первісним позовом були позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 .

Предметом спору, зокрема, була 1/2 частина житлового будинку, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Із описової частини рішення суду судом встановлено, що саме відповідач-позивач, в особі представника, адвоката Білокінь О.О. просив задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме визнати за нею 1/2 частину легкового автомобіля - ВАЗ 2107, 2004 року випуску, номерний знак вказано, в іншій частині позовних вимог просив відмовити за відсутністю доказів придбання майна у період шлюбу та з приводу будинку зазначив, що на час розгляду справи будинок не зданий в експлуатацію та є незавершеним будівництвом. Щодо земельної ділянки площа 0,15 га, зазначав, що вона переходить у спільну сумісну власність автоматично разом з будинком, а оскільки будинок є незавершеним будівництвом та його поділ є неможливим прохав відмовити у задоволенні позовних вимог.

В ході розгляду справи судом встановлено, що вказаний будинок, придбаний у період шлюбу сторонами та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу було здійснено його будівництво і на даний час будинок знаходиться в стані незавершеного будівництва, що не заперечувалося сторонами у справі, але позивач відповідач ОСОБА_1 вимог про визнання за нею право власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями не заявляла, а у відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тому в задоволенні цієї частини позовних вимог, суд відмовив.

У даній справі сторонами є позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 . Предметом спору є 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, загальна площа 82,7 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене видно, що предмет спору у даній справі інший від предмету спору, що був у справі №399/252/20, оскільки стосуються житлового будинку в статусі незавершеного будівництвом.

Обрання позивачем неналежного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позові, при цьому особа не позбавляється права звернутися до суду з належно обраним способом захисту своїх оспорюваних, невизнаних чи порушених прав.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав визначених п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Доводи представника відповідача з приводу закриття провадження у справі по п.2 ч.2 ст. 200, п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України не знайшли свого підтвердження в підготовчому судовому засіданні, є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо виклику експерта Кропивницького відділення Київського НДІСЕ Шевченко І.І. для роз`яснення наявного у справі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2024 №2938/22-27 судом зазначається наступне.

Відповідно до ст. 239 ЦПК України суд досліджує висновок експерта. Висновок експерта за клопотанням учасника справи оголошується в судовому засіданні. Для роз`яснення і доповнення висновку експерту можуть бути поставлені питання.

Тобто, лише за результатами дослідження висновку експерта, для роз`яснення і доповнення висновку експерту можуть бути поставлені питання. Дослідження доказів здійснюється судом в судовому засідання з розгляду справи по суті.

З огляду на зазначене, вирішення питання про виклик експерта можливий лише після дослідження висновку експерта.

Позиція представника відповідача щодо того, що наведений у цьому клопотанні перелік питань, які, за позицією сторони відповідача, потребують роз`яснення зі сторони експерта наявного у справі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2024 року № 2938/22-27, не є вичерпним, є не конкретизованою та не ґрунтується на положеннях ст. 239 ЦПК України.

Щодо клопотання представника відповідача про обов`язкову участь позивача в судовому засіданні, судом зазначається наступне.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

А тому, суд не вбачає підстав на стадії підготовчого судового засідання викликати позивача для особистих пояснень під час розгляду справи по суті.

Суд не позбавлений можливості викликати позивача до суду для особистих пояснень в порядку вищезазначеної норми ЦПК за об`єктивної необхідності, яка може бути встановлена під час розгляду справи по суті.

За змістом ч.1 ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Під час підготовчого провадження у справі судом остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, визначено обставини справи, які підлягають встановленню, відводів не надійшло, визначено порядок розгляду справи з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (встановити порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів: надання вступного слова учасникам справи та їх представникам, з`ясування обставин, на які учасники посилаються як на вимогу своїх підстав та заперечень, дослідження письмових доказів, подання учасниками справи додаткових пояснень, які можуть доповнити матеріали справи).

З огляду на подані учасниками справи під час підготовчого провадження письмові заяви, клопотання суд доходить висновку про реалізацію наданих їм процесуальних прав в порядку, передбаченому ст.ст. 43, 49, 174, 183 ЦПК України.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

На підставі викладеного, виконавши завдання підготовчого провадження, суд дійшов висновку про необхідність закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.12, 13, 189, 197, 200, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

постановив:

у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі та з інших процесуальних питань відмовити повністю.

Закрити підготовче провадження у даній цивільній справі.

Призначити справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 07.01.2025 року о 09:00 год. в залі судових засідань Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, що знаходиться за адресою: вул. Назаренка, 23 смт Онуфріївка Кіровоградської області, про що повідомити учасників справи в порядку, визначеному ЦПК України.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13.12.2024.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко