Справа № 953/9255/24
Провадження № 2/953/417/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сороченко М. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог,

на стороні позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача Бєлєвцової О. О.,

представника відповідача Оганової В. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, треті особи: Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Бєлєвцова О. О. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 11 серпня 2016 року Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за № 423, вказавши позивача батьком дитини, та змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 посилається на таке.

ОСОБА_1 фактично проживав із ОСОБА_6 однією сім?єю без реєстрації шлюбу, вони мали взаємні права та обов`язки чоловіка та дружини і вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , про що Комінтернівським районним у місті Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було вчинено актовий запис № 423 від 11 серпня 2016 року.

Дитину ОСОБА_6 зареєструвала на своє прізвище у порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), вказавши у відомостях про батька ім?я та по батькові ОСОБА_1 . Відтак у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2016 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . Про це позивач довідався лише у серпні 2024 року, оскільки оформленням документів дитини ОСОБА_6 займалася самостійно.

Разом із цим, позивач упродовж всього часу визнавав і визнає, що ОСОБА_3 є його сином. Під час вагітності ОСОБА_6 . ОСОБА_1 супроводжував її до медичних закладів, після народження дитини забирав їх із пологового будинку, брав і бере активну участь у вихованні й утриманні сина.

28 березня 2024 року позивача було мобілізовано до Збройних сил України, і станом на зараз він проходить військову службу на посаді оператора Військової частини НОМЕР_2 . Під час проходження служби ОСОБА_1 також підтримував із сім?єю тісний зв`язок, постійно спілкувався з ОСОБА_6 та дитиною, цікавився їх справами, здоров`ям, навчанням сина, а також утримував їх.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 раптово померла від тяжкої хвороби. ОСОБА_1 займався її похованням. Після цього, оскільки позивач проходить військову службу, а інших родичів у дитини не залишилося, син ОСОБА_1 почав проживати з його батьком ОСОБА_2 , котрий станом на зараз оформлює опіку над ним.

Як стверджується у позовній заяві, позивач бажає юридично оформити своє батьківство для належної реалізації відповідних прав та обов`язків, визначених Сімейним кодексом України (далі СК України), а також забезпечення сина соціальними і правовими гарантіями члена сім?ї військовослужбовця. Водночас з огляду на те, що мати дитини померла, походження її від ОСОБА_1 не може бути визнано у позасудовому порядку за заявою батьків.

Ухвалою від 15 жовтня 2024 року Київський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі, розгляд якої постановив здійснювати у порядку загального позовного провадження.

08.11.2024 року на адресу Київського районного суду м. Харкова від представника відповідача Департаменту служб у справах дітей Служби у справах дітей по Київському району Павленко Г. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування (Департаменту служб у справах дітей).

У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Бєлєвцова О.О. заявила клопотання про виклик свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрі можуть підтвердити факти спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_6 , визнання позивачем дитини ОСОБА_3 своїм сином, участі ОСОБА_1 у його вихованні й утриманні.

Окрім наведеного, представник позивача у підготовчому судовому засіданні надала оригінал висновку про біологічне батьківство № MGU0995 від 05 вересня 2024 року, копію якого було долучено до позовної заяви.

Ухвалою від 08 листопада 2024 року Київський районний суд м. Харкова за наслідками підготовчого судового засідання призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

11.11.2024 року на адресу Київського районного суду м. Харкова від представника третьої особи - Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вдовіної Т. надійшло клопотання, у якому представник позивача просить розглянути справу за її відсутності, і щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.

В судовому засідання представник позивача адвокат Бєлєвцова О. О. підтвердила позовні вимоги у повному обсязі з наведених у позовній заяві доводів і міркувань.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив задовольнити позов, визнати його батьком ОСОБА_3 , 2016 року народження, і внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Зазначив, що оформленням свідоцтва про народження сина ОСОБА_6 займалася самостійно і зареєструвала дитину на своє прізвище з власної ініціативи. Він на той час про це не знав і юридичним аспектом питання не цікавився. Водночас ОСОБА_1 підтвердив, що він постійно визнавав і визнає себе батьком дитини, піклується про неї, бере участь у вихованні й утриманні, син сприймає його як свого батька, між ними склалися теплі стосунки на основі взаємної любові та довіри.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що оскільки біологічне батьківство ОСОБА_1 підтверджено належним медичним документом, позивач визнає себе батьком, фактично виконує свої батьківські обов`язки, бере участь у вихованні дитини, утримує її, син сприймає ОСОБА_1 як свого батька, юридична констатація відповідного факту відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що проживає у цивільному шлюбі з батьком позивача ОСОБА_2 , із ОСОБА_1 знайома впродовж 5 років. Була знайома також із ОСОБА_6 , котру ОСОБА_1 представляв як свою дружину. До призову позивача на військову службу вони постійно проживали з ОСОБА_6 та дитиною і втрьох приїжджали у гості як одна сім?я. Родичі сприймали ОСОБА_3 як спільну дитину ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Станом на зараз ОСОБА_8 проживає з ОСОБА_2 та дитиною. Вихованням і матеріальним забезпеченням сина займається позивач. Дитина любить свого тата і сумує за ним.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є донькою ОСОБА_8 , ОСОБА_1 знає впродовж кількох років, ще раніше була знайома з ОСОБА_6 , котра представляла позивача як свого чоловіка. З розмов із ОСОБА_6 знала, що остання перебувала з ОСОБА_1 у фактичних шлюбних стосунках упродовж 5 років і народила від нього сина. Позивач проживав разом із ОСОБА_6 до смерті останньої. Наразі, доки ОСОБА_1 проходить військову службу, свідок допомагає ОСОБА_2 і ОСОБА_8 доглядати дитину. ОСОБА_3 вважає ОСОБА_1 своїм батьком.

Крім цього, суд дослідив у судовому засіданні надані представником позивача письмові докази.

Зокрема, за даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 і витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_7 , а матір?ю ОСОБА_6 . Відповідний актовий запис про народження № 423 від 11 серпня 2016 року було зареєстровано Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а. с. 2022).

Отже, під час реєстрації народження ОСОБА_3 у відомостях про батька зі слів матері було зазначено її прізвище та ім?я і по батькові ОСОБА_1 , а по батькові дитини відповідає імені позивача.

Відомостями, що містяться у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , підтверджено факт смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 19).

Згідно з листом відповіддю на запит адвоката Бєлєвцової О. О. Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 1» № 136 від 09 вересня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом фахівців цього закладу згідно з укладеною декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Дитина відвідувала поліклініку у супроводі матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_1 , котрий цікавиться станом здоров?я сина (а. с. 24).

За даними листа відповіді на запит адвоката Бєлєвцової О. О. Комунального закладу «Харківський ліцей № 60 Харківської міської ради» № 473/01-16/24 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у цьому закладі з першого класу. Заяву про зарахування дитини в ліцей і необхідний для цього пакет документів подавала мати хлопчика ОСОБА_6 . Вона ж опікувалася навчанням і вихованням сина у 2023/2024 навчальному році. Водночас у позаурочний час ОСОБА_1 і ОСОБА_6 разом з дитиною проводили час на спортивному майданчику школи. Наприкінці серпня 2024 року ОСОБА_1 повідомив класного керівника про смерть ОСОБА_6 і взяв на себе організаційні питання, пов`язані зі здобуттям ОСОБА_10 освіти. Станом на зараз ОСОБА_1 підтримує контакт із класним керівником і цікавиться навчанням дитини (а. с. 26).

Відповідно до висновку про біологічне батьківство № MGU0995 від 05 вересня 2024 року, наданого ТОВ «ГЕНКОД ДІАГНОСТИК» (діяльність з надання медичної практики ліцензовано Наказом МОЗ України від 31 жовтня 2023 року № 1887), ґрунтуючись на результатах, отриманих при аналізі 23 генетичних систем (локусів), біологічне батьківство донора зразка, маркованого « ОСОБА_1 », щодо донора зразка, маркованого « ОСОБА_3 », не може бути виключено, оскільки у них виявлено збіг алелів за всіма 22 інформативними локусами. Величина комбінованого індексу батьківства (CPI) 8 018 378 126 є продуктом величин індексу батьківства (PI) за кожним проаналізованим локусом і свідчить про те, що отримані генетичні дані у 8 018 378 126 більш імовірні, якщо донор зразка, маркованого « ОСОБА_1 », а не випадково взятий чоловік тієї ж самої етнічної групи, є біологічним батьком донора, маркованого « ОСОБА_3 ». Вважаючи апріорну ймовірність батьківства рівною 50 %, ймовірність батьківства у цьому випадку становить 99, % (а. с. 45).

Вирішуючи позовні вимоги на основі аналізу й оцінки наведених вище доказів, суд керується такими нормами матеріального і процесуального права.

Як передбачено ст. 51 Конституції України, ч. 2, 3 ст. 5 СК України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У разі народження дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, за відсутності спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою

У статті 125 СК України визначено два альтернативно можливі способи визначення походження дитини від батька у випадках, якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою: за спільною заявою батьків або за рішенням суду.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду згідно зі статтею 128 цього Кодексу. Звернутися до суду з таким позовом вправі, зокрема, особа, котра вважає себе батьком дитини. Суд приймає позов про визнання батьківства, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Рішення суду про визнання батьківства, як унормовано ст. 134 СК України, є підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідних змін до Книги реєстрації народжень і видачі нового свідоцтва про народження.

Згідно з п. п. 20 п. 1 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року за № 52/2 (зі змінами) при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства зміни до актових записів про народження вносяться за законодавством, що регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року за № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі Правила), рішення суду, в яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, зокрема про визнання батьківства, є підставою для внесення змін до актового запису.

На підставі відповідного рішення, як передбачено п. 2.16.4. Розділу II Правил, в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За змістом ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною третьою статті 12, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 7679 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для її вирішення. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Критерієм допустимості засобів доказування є одержання їх з дотриманням установленого законом порядку. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Законодавець не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у справх про визнання батьківства. З огляду на положення ст. 76 ЦПК України доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Виходячи з наведених вище загальних правил установлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливе за наявності належних і обґрунтованих даних, що засвідчують походження дитини від певної особи.

Оскільки чинне законодавство не містить норм, які б у справах цієї категорії визнавали обов`язковим і єдино допустимим засобом доказування батьківства висновок експертизи, сторони не зверталися до суду з клопотаннями про призначення відповідного дослідження, ОСОБА_1 визнає себе батьком ОСОБА_3 і факт його батьківства ніким з учасників судового процесу не оспорюється, суд вважає, що результати висновку про біологічне батьківство не потребують перевірки шляхом призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

З урахуванням зазначеного суд бере до уваги дані висновку ТОВ «ГЕНКОД ДІАГНОСТИК», медична практика якого ліцензована у встановленому законом порядку, як належні, допустимі і достовірні докази.

Інші безпосередньо сприйняті судом і досліджені у судовому засіданні докази стосуються предмета доказування, одержані і надані з суду з дотриманням установленої законом процедури, й обставин, які б ставили під сумнів дійсність відповідних відомостей, у ході судового розгляду не встановлено. Виходячи з наведеного, за критеріями, визначеними у ст. ст. 7779 ЦПК України, суд оцінює як належні, допустимі і достовірні докази дані всіх долучених до позовної заяви документів і показання свідків.

Сукупність цих засобів доказування суд вважає достатньою для беззаперечного висновку про доведеність обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог.

За результатами аналізу й оцінки цих доказів суд установив, що ОСОБА_1 фактично проживав із ОСОБА_6 однією сім?єю, є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бере активну участь у його вихованні, утриманні, піклується про здоров?я, навчання дитини, дбає про її розвиток і виконує інші батьківські обов`язки. Водночас батьківство позивача не може бути встановлено у позасудовому порядку, передбаченому ст. 126 СК України, за спільною заявою його і матері дитини у зв`язку із смертю ОСОБА_6 .

Виходячи з наведеного, для забезпечення належної реалізації позивачем своїх прав, що ґрунтуються на юридичному факті походження дитини від нього, і захисту найкращих інтересів дитини, яка втратила матір, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 і внести відповідні зміни до актового запису про народження.

Вимоги про відшкодування судових витрат, пов`язаних зі зверненням до суду і розглядом цивільної справи, позивач не заявляє.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 280, 280- 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, треті особи: Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 423 від 11 серпня 2016 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області: вказати батьком дитини громадянина України ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Харкова, РНОКПП: НОМЕР_4 ; у відомостях про дитину змінити у відповідній графі прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного тексту у разі оголошення вступної та резолютивної частини шляхом подачння апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. Л. Глос