ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8089/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Слуговіни Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2024 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 25 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду.

В обґрунтування позову зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідачем неповнолітня донька ОСОБА_4 проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Від здійснення виховання та спілкування з донькою відповідач фактично самоусунувся після розлучення. Щодо матеріального утримання доньки після розірвання шлюбу, між сторонами існувала усна домовленість про те, що відповідач щомісячно надає на утримання доньки 10 000,00 грн. Не зважаючи на це, відповідач добровільно кошти на утримання доньки не надавав, лише після численних нагадувань з боку позивачки він надсилав їй кошти у розмірі 10 000,00 грн. частинами. З часом, коштів у розмірі 10 000,00 грн. стало не вистачати на утримання дитини, а відповідач взагалі перестав перераховувати кошти, мотивуючи це відсутністю доходу. Водночас, відповідач здоровий, офіційно працевлаштований, отримує щомісячний дохід понад 60 000,00 грн., не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї.

26.09.2024 року відповідачем подано відзив на позов, у якому відповідач визнає позов частково - у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, вказавши, що після розірвання шлюбу у зазначеному розмірі за домовленістю з позивачкою він сплачував грошові кошти щомісяця на утримання доньки. На виконання вказаної домовленості, у 2023 році ним було сплачено 127 170,00 грн., у 2024 році - 106 510,00 грн., а загалом у розмірі 233 680,00 грн., а тому твердження позивачки, що їх донька перебуває на повному утриманні матері є необґрунтованим. Жодної заборгованості перед позивачкою щодо сплати грошових коштів на утримання дитини у відповідача немає. Також відповідач постійно спілкується з донькою, проводить з нею час, телефонує та до серпня 2024 року, це відбувалось регулярно, зі згоди позивачки. Натомість позивачка, в обґрунтування позову, не надала доказів витрат на утримання доньки, що перевищують 10 000,00 грн. щомісяця, а також доказів, що вона зверталась до відповідача з проханням збільшити щомісячне утримання доньки. На вимоги пояснити, куди позивачка витрачає кошти, які надсилав відповідач, позивачка відмовлялась. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 25 000,00 грн. є надуманими, безпідставними та недоведеними. Крім іншого, просить суд при ухваленні рішення врахувати, що на утриманні відповідача знаходиться його мати, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонеркою, а також, що він винаймає житло за 10 000,00 грн. щомісячно (т. 1 а.с. 53-143).

01.10.2024 року позивачкою подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачка щомісячно несе витрати на оплату добровільних внесків до учбового закладу, де навчається їх дитина (гімназія № 315 в м. Києві), житлово-комунальних послуг, на придбання продуктів харчування, що в середньому 8 000,00 грн. на місяць, сезонного одягу дитини від 1 500,00 грн. до 4 000,00 грн. на місяць, засобів гігієни в середньому на 2 000,00 грн., що повинно враховуватися при розгляді справи, як обов`язкові витрати на дитину, які позивачка самостійно здійснювати не може. Грошові кошти, які надає відповідач покривають лише витрати на репетиторів з французької мови, англійської мови, математики та хореографічний гурток. Крім того, відповідач не проявляє жодного бажання приймати участь в житті та вихованні дитини, у вирішенні побутових проблем у квартирі, де проживає позивачка з дитиною, зокрема надання допомоги після випадку залиття квартири (а.с. 146-213).

У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Тищенко О.О. визнав позов частково у розмірі 10 000,00 грн.

Заслухавши позивачку та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Від шлюбу сторони маютьнеповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2129. Батьками неповнолітньої дитини є позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 12).

18.11.2022 року шлюб сторін розірвано, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду міста Києва у цивільній справі №753/11560/22 (т. 1 а.с. 13-15).

Після розірвання шлюбу дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідач проживає окремо, винаймаючи житло та сплачуючи орендну плату щомісячно у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується договором оренди №1 від 01.08.2024 року (т. 1 а.с. 141-142).

В період 2023-2024 року відповідач здійснював грошові перекази позивачці на утримання дитини у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, що підтверджується банківськими платіжними інструкціями (а.с. 62-104).

Позивачка та відповідач щомісячно отримують дохід у вигляді заробітної плати, який після усіх відрахувань становить у позивачки 35 000,00 грн. та у відповідача 80 000,00 грн., що підтверджується довідками про доходи (т.1 а.с.16, 227-232, т.2 а.с.1-4, 12-16).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе. Дитині має забезпечуватися такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч.3 ст. 184 СК України зазначено, що той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів: або у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина третя статті 184); або у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частина друга ст. 182 СК України імперативно визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Такий розмір аліментів кореспондується з п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, якою передбачено видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже законом визначено мінімальний та максимальний розмір аліментів на одну дитину у випадку стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), який підлягає стягненню за рішенням суду у безспірному порядку.

Виходячи з прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3 196,00 грн., встановленого ст.7 Закону України «Про Державний Бюджет на 2024 рік», максимальний розмір аліментів, який може бути стягнутий у безспірному порядку, становить 30 196,00 грн.

Разом з тим законом не встановлено граничного розміру аліментів у випадку їх стягнення у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позиваки на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, який має постійний дохід. Також враховує витрати відповідача на оренду житла. Крім того, суд враховує, що відповідач надає матеріальну допомогу своїй матері.

Судом встановлено, що відповідач має постійний дохід у розмірі приблизно 80 000,00 грн.

Відповідно частка від його заробітку становить 20 000,00 грн. Такий розмір аліментів відповідає нормам сімейного законодавства щодо максимального розміру аліментів, який може бути стягнуто у безспірному порядку.

Крім того, такий розмір аліментів не порушить права відповідача, оскільки, з урахуванням витрат на оренду житла, а також матеріальної допомоги матері, яка не перевищує 4 000,00 грн., на місяць, на власні потреби відповідача залишається дохід у розмірі приблизно 50 000 грн., тоді як щомісячний дохід позивачки з дитиною становитиме 55 000,00 грн. (35 000,00 грн. доходу позивачки + 20 000,00 грн. аліменти).

Суд зауважує, що задовольняє вимогу позивачки частково, виходячи з того, що визначаючи розмір аліментів у розмірі 25 000,00 грн., позивачка безпідставно враховувала витрати, які не підлягають включенню до суми щомісячних періодичних платежів - аліментів.

Зокрема, витрати, пов`язані з медичними послугами дитини по встановленню брекет-системи у розумінні ст.185 СК України є додатковими витратами на дитину, які підлягають окремому стягненню від аліментів.

Також не підлягають включенню до суми щомісячних періодичних платежів - аліментів витрати на житлово-комунальні послуги.

За вказаних обставин, суд вважає, що сплата відповідачем аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн. відповідає вимогам законодавства та забезпечить потреби дитини, належні умови її проживання та розвитку. Таким чином, інтереси дитини сторін будуть захищеними, оскільки вона буде забезпечена матеріальним утриманням від батька, з яким не проживає, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства. Крім того, стягнення аліментів у такому розмірі не порушить прав відповідача та забезпечить рівність батьків в утриманні дитини.

Судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дітей за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати у справі підлягають розподілу наступним чином.

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову підлягав сплаті судовий збір, виходячи з ціни позову 25 000,00 грн., у розмірі 1 211,20 грн., проте позивачку звільнено від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки, позивачку за даною категорією справ звільнено від сплати судового збору, судом позовні вимоги задоволено частково у розмірі 20 000,00 грн., що становить 80 % від заявлених позовних вимог, то відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн. (з розрахунку 1 211,20 х 80 %).

Керуючись статтями 10, 11, 76-82, 141, 263 - 265, 268, 274, 353-355, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи від 23.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили через тридцять днів з моменту складення його повного тексту.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не вручено в день його складення, має право поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо скаргу подано протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії.

У разі апеляційного оскарження, рішення суду набирає законної сили в момент прийняття апеляційним судом судового рішення про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без розгляду або без задоволення.

Суддя: Л.М. Осіпенко