Справа №345/2190/24
Провадження № 2/345/568/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та ОСОБА_2 про визнання права на завершення процесу приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю позивача ОСОБА_1 . Позивач на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину за померлою матір`ю, оскільки на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. Ще за життя ОСОБА_3 почала процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,2867 га, що знаходиться в урочищі «Гайок» в с. Підмихайля (номер в схемі розпаювання 1069) та належала їй, проте без видачі державного акту на земельну ділянку. ОСОБА_3 вчиняла активні дії щодо оформлення права власності на земельну ділянку та у зв`язку з цим отримала рішення Новицької сільської ради від 17.11.2021 р. № 1181-13/2021 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Пізніше ОСОБА_3 , за допомогою фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , було розроблено технічну документацію та присвоєно кадастровий номер :01:001:0420. Однак, до своєї смерті ОСОБА_3 не встигла оформити право власності на вказану земельну ділянку. 13.03.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте 14.03.2024 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Крім того, приватним нотаріусом Гаврилюком О.І. рекомендовано ОСОБА_1 звертатися до суду за захистом своїх прав. Відтак, ОСОБА_1 може захистити своє право тільки шляхом звернення до суду.

У зв`язку з цим представник позивача просить ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом за померлою ОСОБА_3 , право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в Івано-Франківській області, Калуський район, Новицька сільська рада, за межами населеного пункту села Підмихайля, урочище «Гайок», загальною площею 0,2867 га, кадастровий номер :01:001:0420, шляхом здійснення ОСОБА_1 для цього всіх дій, пов`язаних з приватизацією такої земельної ділянки на своє ім`я, в тому числі право на державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та одержання документів, що посвідчують таке право власності на своє ім`я.

Ухвалою суду від 04.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 08.05.2024 винесено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, однак представником позивача адвокатом Шевченком К.Т. подано до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечення щодо позовної заяви зі сторони Новицької сільської ради відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.22), свідоцтвом про народження (а.с.20).

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.19).

Позивач на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину за померлою матір`ю, оскільки на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою сільської ради від 02.02.2024. В даній довідці також зазначено, що заповіт від імені ОСОБА_3 у Підмихайлівському старостинському окрузі не посвічувався (а.с.14).

Одним з відповідачів по справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є братом позивача та сином померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.18). ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , з 7.03.1993 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 20.03.2024 (а.с.21). В матеріалах справи відсутня інформація, що ОСОБА_2 звертався до нотаріуса за заявою про прийняття спадщини, тому на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину за померлою матір`ю.

Відповідно до довідки Новицької сільської ради № 1293 від 01.11.2021 р., яка видана ОСОБА_3 , земельна ділянка площею 0,2867 га, що знаходиться в урочищі «Гайок» в с. Підмихайля (номер в схемі розпаювання 1069), належить ОСОБА_3 , державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку не видавався (а.с.42).

Матеріалами справи підтверджується, що за життя ОСОБА_3 почала процедуру приватизації земельної ділянки. ОСОБА_3 вчиняла активні дії щодо оформлення права власності на земельну ділянку та у зв`язку з цим отримала рішення Новицької сільської ради від 17.11.2021 р. № 1181-13/2021 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.41). Пізніше ОСОБА_3 , за допомогою фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , було розроблено технічну документацію та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0420, що підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (а.с.32-59), а також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому зазначено, що 04.01.2022 здійснено реєстрацію земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою (а.с.23-27).

Судом встановлено, що до своєї смерті (27.01.2022) ОСОБА_3 не встигла оформити право власності на вказану земельну ділянку.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте 14.03.2024 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Крім того, приватним нотаріусом Гаврилюком О.І. рекомендовано ОСОБА_1 звертатися до суду за захистом своїх прав (а.с.12).

У відповідності до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

За змістом статті 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України, громадяни набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства.

Згідно зі статтею 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України, набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя, із дотриманням вимог законодавства, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Відповідності до вимог ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Чинним земельним законодавством передбачені певні етапи набуття земельної ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, відповідно до норм безоплатної приватизації, а саме: надання дозволу на розроблення проекту землеустрою; виготовлення проекту землеустрою; погодження проекту землеустрою; внесення відомостей до Державного земельного кадастру; затвердження та передача у власність земельної ділянки; внесення відомостей про право власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав, а статтями 81 та 131 цього ж кодексу України передбачено, що «громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: г) прийняття спадщини».

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Разом з тим, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

В абзаці 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця.

Враховуючи, що спадкодавцем ОСОБА_3 за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки, ОСОБА_1 , прийнявши фактично спадщину після її смерті, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, тому суд приходить до висновку що за позивачем слід визнати право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом за померлою ОСОБА_3 , шляхом здійснення ОСОБА_1 для цього всіх дій, пов`язаних з приватизацією такої земельної ділянки на своє ім`я, в тому числі право на державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та одержання документів, що посвідчують таке право власності на своє ім`я.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (жителем АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом за померлою ОСОБА_3 , право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в Івано-Франківській області, Калуський район, Новицька сільська рада, за межами населеного пункту села Підмихайля, урочище «Гайок», загальною площею 0,2867 га, кадастровий номер :01:001:0420, шляхом здійснення ОСОБА_1 для цього всіх дій, пов`язаних з приватизацією такої земельної ділянки на своє ім`я, в тому числі право на державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та одержання документів, що посвідчують таке право власності на своє ім`я.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий