ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2672/23 Номер провадження 22-ц/814/1552/24Головуючий у 1-й інстанції Баранська Ж. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Старчик Є.В.

Розглянуви у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті ,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матроса ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, моториста моторної команди дизель-генераторів електромеханічної частини військової частини НОМЕР_2 -А у результаті отриманих поранень несумісних з життям від мінометного та снайперського обстрілу противника на АДРЕСА_1 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини.

Вимоги обґрунтовані тим, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 виконуючи завдання по захисту Батьківщини, де отримав поранення несумісні із життям, що підтверджується актом про смерть. Також вказує, що за її зверненням було відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України ув`язку із тим, що військовослужбовець не виходив на зв`язок і місцезнаходження його було невідоме.

За твердженням заявника, 22 листопада 2023 року вона отримала відмову Відділу ДРАЦС у місті Кременчуці у проведенні державної реєстрації смерті ю ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки надані документи не є підставою для державної реєстрації смерті. Однак, заявник не може отримати відповідний лікарський документ про смерть сина, так як тіло ОСОБА_2 з поля бою не забирали у зв`язку із мінометним обстрілом та окупацією міста Маріуполь.

Окрім того, заявник зазначає, що батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті останнього заявник змінила прізвище із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та в подальшому змінила прізвище із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвами про шлюб.

05 грудня 2023 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області залучено військову частину НОМЕР_2 у якості заінтересованої особи у справі.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_2 , про встановлення факту смерті, задоволено.

Встановлено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Червона Знам`янка Кременчуцького району Полтавської області, матроса, військовослужбовця, моториста моторної команди дизель-генераторів електромеханічної частини військової частини НОМЕР_2 (прс « ІНФОРМАЦІЯ_4 »)в результаті отриманих поранень, несумісних з життям, від мінометного та снайперського обстрілу противника в м. Маріуполь Донецької області, під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини.

В апеляційному порядку рішення оскаржило Міністерство оборони України. Скарга мотивована тим , що рішення суперечить нормам матеріального права.

Апелянт вказує, що ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення , на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; встановлення факту смерті особи , яка пропала безвісти за особливих обставин , що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території , на якій введено воєнний чи надзвичайний стан .

Згідно норм ЦПК відповідна заява подається членами сім`ї померлого , їх представниками чи заінтересованою особою до будь якого місцевого суду України , що здійснює правосуддя , незалежно від місця проживання перебування заявника.

Проте , за змістом частини другої ст. 46 ЦК України , згідно якої фізична особа , яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями , збройним конфліктом , може бути оголошена судом померлою, після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку , але не раніше спливу шести місяців.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року , вся територія Маріупольського району відноситься до тимчасово окупованої території з 05 березня 2022 року.

Скаржник зазначає, що оскільки станом на поточний момент день закінчення воєнних дій відсутній , то відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався у зв`язку із чим звернення заявника до суду із заявою в порядку окремого провадження є передчасним та зазначена заява підлягає відхиленню.

Міністерство оборони України просить скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року, та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст.2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 року, згідно якого воєнний стан продовжений строком на 90 діб.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до вимог ч.3 ст.49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Судовим розглядом встановлено, родинні відносини і те що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 26 січня 1994 року Червонознам`янською сільською Радою Кременчуцького району Полтавської області, запис №01.

Батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 07 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів.

Відповідно до свідоцтва про одруження № НОМЕР_5 , виданого 20 квітня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області, громадянка ОСОБА_8 уклала шлюб 20 квітня 1999 року із ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 виданим 17 листопада 2017 року Виконавчим комітетом Новознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, громадянка ОСОБА_10 уклала шлюб із ОСОБА_11 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Довідкою Міністерства оборони України №18/7 підтверджується, що старший матрос ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 11 липня 2020 року.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000186 за фактом звернення ОСОБА_1 про те, що з 14 березня 2022 року її син військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , не виходить на зв`язок та місце знаходження невідоме.

Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_6 №10/7645 від 22 листопада 2022 року громадянка ОСОБА_1 отримала сповіщення №10/7645 про те, що син, моторист команди дизель-генераторів електромеханічної частини, матрос ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається зниклим безвісті з 01 квітня 2022 року під час виконання бойового завдання в районі міста Маріуполь. Дане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

10 листопада 2023 року за підписами старшого матроса П. Наумкіна , старшого матроса Д.Вавілонського, командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 , складено акт про настання смерті в якому засвідчено, що 12 березня 2022 року о 15 год 30 хв матрос ОСОБА_2 загинув за наступних обставин: близько 15 год 30 хв 12 березня 2022 року на АДРЕСА_1 у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », Тгр «Маріуполь», Тгр «Тритон » матрос ОСОБА_2 , моторист моторної команди дизель-генераторів електромеханічної частини військової частини НОМЕР_2 (прс « ІНФОРМАЦІЯ_4 ») виконував бойове завдання. Зі слів старшого матроса ОСОБА_13 та старшого матроса ОСОБА_14 , його група потрапила під ворожий мінометний та снайперський обстріл, де матрос ОСОБА_2 отримав поранення несумісні із життям, виконуючи завдання по захисту Батьківщини.

ОСОБА_1 з метою реєстрації смерті її сина звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, проте 21 листопада 2023 року отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки надані документи не є підставою для такої реєстрації.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.11.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5 при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявник надає свідоцтво про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду, щоб встановити факт смерті її сина ОСОБА_2 , який є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах.

У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть ОСОБА_2 вона не має можливості скористатись своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю сина, зокрема отримання в подальшому спадщини, статусу члена сімї загиблого військовослужбовця та отримання одноразової допомоги.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи достатньо і належно доведено факт, що внаслідок мінометного та снайперського обстрілу країни агресора російської федерації 12 березня 2022 року , під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, загинув син заявниці, військовослужбовець - ОСОБА_2 .

На підставі викладеного суд обґрунтовано прийняв твердження заявника про неможливість отримання відповідного лікарського документа про смерть сина, оскільки на час розгляду справи тіло ОСОБА_2 не повернуто сім`ї у зв`язку із мінометним обстрілом у місті Маріуполь Донецької області на момент загибелі останнього та тимчасовою окупацією міста Маріуполь . При цьому військовою частиною НОМЕР_2 підтверджено факт смерті ОСОБА_2 що вбачається з Акту про настання смерті від 10 листопада 2023 року.

Отже, суд правомірно задовольнив вимоги ОСОБА_1 і аргументовано, перевіривши та оцінивши докази, виклав свої висновки, які цілком відповідають встановленим судом обставинам.

При цьому колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що у даному випадку належним способом захисту права заявниці є не встановлення факту смерті її сина, а оголошення його померлим в порядку, визначеному ст.46 ЦК України із дотриманням строків, передбачених ч.2 вказаної норми права, - після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, виходячи з наступного.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою відповідно до вимог ст.315, 317 ЦПК України про встановлення факту смерті сина під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, а не відповідно до вимог ст.46 ЦК України про оголошення судом фізичної особи померлою.

Крім того, в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 року в справі №490/6057/19-ц вказано, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами».

Таким чином, звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту смерті сина, під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, є належним способом захисту її прав, оскільки від його встановлення залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2024 року.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов