Провадження №2/760/4706/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Курочкін О.О. звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 02 вересня 2020 року в розмірі 40518,84 грн та судові витрати в розмірі 908 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до якого позивачем було передано відповідачу суму коштів у розмірі 40518,84 грн із терміном повернення до 02 листопада 2020 року. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою від 02 вересня 2020 року. Однак, відповідачем умови договору не виконано, грошові кошти в строки, визначені договором, не повернуто.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2024 року продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 02 вересня 2020 року між сторонами укладено договір позики, оформлений у формі розписки, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 40518,84 грн та зобов`язався їх повернути в строк до 02 листопада 2020 року.

Проте, у встановлений договором строк, а саме до 02 листопада 2020 року, відповідач ОСОБА_2 грошові кошті у сумі 40518,84 гривень не повернув.

Представник позивача звернувшись до суду з указаним позовом, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 40518,84 грн.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання у позику грошових коштів є документами, якими підтверджується як умови домовленості сторін та зміст зобов`язань, так і засвідчується отримання позичальником від позикодавця погодженої сторонами грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Схожі за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18) та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, між сторонами в належній формі укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 40518,84 гривень без нарахування відсотків на строк до 02 листопада 2020 року.

Вчинена сторонами письмова форма договору позики (розписка) є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання повернути одержані кошти у строки, визначені договором.

Проте, у вказаний у договорі строк відповідач позику не повернув, а тому вимога про стягнення з відповідача заборгованість в сумі 40518,84 грн підлягає задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст.3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 вересня 2020 року у сумі 40518 (сорок тисяч п`ятсот вісімнадцять) гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова