Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/2259/22
Провадження № 2/572/66/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу № 572/2259/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити встановлений рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2011 року в цивільній справі №1718/2-982/11 розмір аліментів, із стягнення їх у твердій грошовій сумі на стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача та ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Крім цього, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) в розмірі 30872,62 грн., за несплату ним аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що сторони по справі перебували у шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка. Рішенням Сарненського районного суду від 11 липня 2011 року ОСОБА_2 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання дочки, в розмірі 500 грн. щомісячно. Свої зобов`язання відповідач неналежним чином виконує, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 30872,62 грн. Оскільки з часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, значно зросли витрати на придбання продуктів харчування та одягу для дитини. Прожитковий мінімум також значно збільшився. Є очевидним, що витрати, які необхідні для виховання та проживання дитини, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача, значно збільшився, тому просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Крім того, ОСОБА_2 має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, він працевлаштований, працює за кордоном, інших утриманців не має.

Відповідач свої зобов`язання по сплаті аліментів не виконує, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 30872,62 грн., що дає їй право на стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів.

12 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення в яких представник відповідача адвокат Ковташ В.Д. просить в позові відмовити, оскільки позивачем належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст.192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів в частці від такого доходу, позивачем не надано. Крім того, ОСОБА_2 не має постійного доходу, а він є мінливим, тому в його діях відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки він не мав можливості сплачувати аліменти в повному розмірі. Заборгованість по аліментах виникла з незалежних від відповідача причин, що також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не має.

В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин в частині утримання батьками неповнолітньої дитини та щодо відповідальності платника аліментів за несплату аліментів.

Вказані правовідносини регулюються нормами СК України.

Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача, які підлягають до задоволення.

Позивач зазначала, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Сарненського районного суду 17 вересня 2011 року.

Досліджена судом копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серії НОМЕР_1 від 08 липня 2009 року), доводить, що її батьками є сторони по справі : ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На момент звернення позивача із цим позовом до суду дитина є неповнолітньою.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із копії судового рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2011 року встановлено, що вказаним судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11 липня 2011 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом враховано, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти у частці від заробітку, визначивши розмір аліментів, як 1/4 частина від заробітку відповідача щомісяця. Вказаний розмір аліментів, відповідно до змісту ст.183 СК України, не є завищеним та буде забезпечувати належний рівень життя неповнолітньої дитини.

Відповідач, заперечуючи проти позову належних та допустимих доказів належного утримання своєї дитини не надав.

Крім цього, згідно із постановою Верховного Суду №759/10277/18 (провадження №61-22317св19) від 11 березня 2020 року обирати спосіб стягнення аліментів є виключним правом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

В ході судового розгляду даного позову не встановлено наявності у відповідача інших утриманців або наявності інших обставин, що перешкоджають стягненню на даний час з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, через що є можливим визначення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, у частці від заробітку останнього.

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази, з огляду на обґрунтування вимог позивачем, яка вказувала на необхідність зміни стягуваних з відповідача аліментів, суд вважає вимоги ОСОБА_1 в частині зміни способу та розміру аліментів обґрунтованими, а тому такими, що підлягають до задоволення.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку-заборгованості від 12 липня 2022 року №19179 наданого головним державним виконавцем Сарненського відділу Державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області ЗМУМЮ (м.Львів) заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-982 від 05.10.2011 становить 30872,62 грн. Нарахування заборгованості був проведений за період з 05.03.2020 року по 30.06.2022 року.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що відповідачем неналежним чином виконувались зобов`язання по сплаті аліментів за рішенням суду, через що з боку ОСОБА_2 утворився борг.

Обставини, на які посилається в обґрунтування позову ОСОБА_1 , підтверджені вказаним вище розрахунком заборгованості, відповідно до якого з боку ОСОБА_2 станом на 01 липня 2022 року існує заборгованість по сплаті аліментів.

Виходячи із вказаних розрахунків позивачем обчислено пеню на заборгованість по сплаті аліментів, яку нею визначено у розмірі 119382,93 грн. та враховуючи, що пеня не повинна перевищувати 100 відсотків заборгованості , просить стягнути 30872,62 грн.

Отже, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача та має заборгованість за вказаними зобов`язаннями.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 Постанови пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) пені настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Таким чином, із наведених вище норм вбачається, що права на неустойку у одержувача аліментів не виникає, якщо платник аліментів доведе, що несплата аліментів була наслідком будь-якої незалежної від нього обставини.

Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В судове засідання відповідачем не надано жодних доказів, що заборгованість по оплаті аліментів з його боку, утворилася з поважних причин.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вказаних вище вимог законодавства відповідачем суду не надано доказів, що заборгованість по оплаті аліментів з його боку, утворилась з поважних причин.

Отже, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Велика Палата Верховного Суду у справі №333/6020/16-ц від 3 квітня 2019 року уточнила сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, визначивши, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного дня такого прострочення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Таким чином, оскільки відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти й ухилявся від їх сплати протягом вказаного в позові часу, то суд вважає встановленою наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів.

З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду розмір пені за період з 05 березня 2020 року по 30 червня 2022 року (із розрахунку: кількість днів прострочення х сума заборгованості х 1%) станом на день звернення із цим позовом до суду, складає, відповідно 13022 грн. 53 коп.

Згідно ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Обставин, за яких суд мав би зменшити розмір пені, нарахованої на заборгованість, що існує з боку ОСОБА_2 , в ході судового провадження не встановлено.

Отже, суд вважає, що підстав для зменшення розміру пені на аліменти з урахуванням матеріального стану платника немає.

Виходячи із наведеного, вимоги позивача є частково обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення у розмірі, обчисленому судом, що не є більшим від 100% боргу по аліментам.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, виходячи зі ставки судового збору на день подання позовної заяви до суду, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного, ст.ст.180, 181, 192 СК України, керуючись ст.ст. 81, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жителя АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) на заборгованість по аліментам - задовольнити .

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 13022 грн. 53 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2020 року по 30 червня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_5 1211 гривень 20 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: