справа № 361/6995/23
провадження № 2/361/1336/24
РІШЕННЯ

Іменем України

26 серпня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2023 року, що стягуються з неї на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, із на частку всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що 15 липня 2014 року вона та ОСОБА_2 уклали шлюб. Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне подружнє життя у сторін не склалося, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син ОСОБА_4 залишився проживати разом із батьком. Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2023 року з неї на користь відповідача, батька дитини ОСОБА_2 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач не заперечує проти стягнення з неї аліментів на сина, проте не у визначеному судом розмірі, оскільки на її утриманні перебуває ще дочка від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом із нею. На сьогоднішній день нарахування аліментів на сина ОСОБА_6 у розмірі частки її заробітку (доходу) відбувається із розрахунку середнього заробітку по регіону для непрацюючих осіб, що становить близько 16000 грн., з яких 4000 грн. вона має сплачувати як аліменти на сина. Вона (позивач) на даний час не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, при цьому несе витрати на утримання своєї старшої дочки, несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Частки на утримання дітей мають бути рівними, оскільки діти є рівними один перед одним. Вказана сума аліментів є завеликою, на час видачі судового наказу відповідачем не було враховано, що на її утриманні перебуває ще одна дитина.

У зв`язку із наведеним вважає, що розмір аліментів, які стягуються із неї, має бути зменшений до частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, у якому просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на те, що після припинення сторонами шлюбних відносин їхній спільний син ОСОБА_4 зі згоди матері залишився проживати разом із батьком. Позивач у добровільному порядку кошти на утримання сина не надавала, тому він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів на сина. 07 липня 2023 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, за яким із позивача на його користь стягуються аліменти на їхнього сина ОСОБА_6 у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач дійсно має дочку ОСОБА_7 , проте утримує вона її не самостійно, оскільки батько цієї дитини сплачує аліменти на дочку. Син сторін ОСОБА_4 навчається у школі, потребує нового одягу, шкільного приладдя, повноцінного харчування, оплату ліків, а також проживання в належних умовах, які можуть забезпечити, у тому числі й своєчасна сплата комунальних послуг. Позивач не цікавиться сином взагалі. Відповідно до витягу із трудової книжки, наданої позивачем ОСОБА_1 , остання з травня 2011 року офіційно не працює. Такі обставини не можуть однозначно свідчити про те, що у неї погіршився матеріальний стан. Те що вона не хоче працювати, не може слугувати підставою для задоволення її позовних вимог. Їхній спільний син ОСОБА_4 має право на належне матеріальне забезпечення від матері.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Коваленко М.В. у суді позов підтримали, просили суд його задовольнити. Позивач додатково пояснила, що з часу видачі судового наказу про стягнення з неї аліментів на сина її матеріальний стан не змінився. Також у поданій до суду відповіді на відзив зазначала, що весною 2022 року сторони припинили спільне проживання, із травня 2022 року їхній син ОСОБА_4 проживає разом із відповідачем, батьком ОСОБА_2 , з того часу останній чинить перешкоди матері у вихованні та спілкуванні із сином. Матір купувала сину одяг, іграшки, проте через те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні із дитиною, матір не має змоги передати ці речі, а також кошти, оскільки відповідач не повідомляє їй своїх реквізитів для перерахування коштів. Як на підставу позову, позивач посилається на ту обставину, що на її утриманні перебуває старша дочка ОСОБА_7 , яка має затримку мовного і психічного розвитку, через що, вона потребує постійного лікування, відвідування логопедів та психологів. Наразі дочка навчається в школі у класі з інклюзивним навчанням та програмою, додатково відвідує логопеда та психолога. Більшість часу із ОСОБА_7 щодо розвитку і покращення її мовлення займається вона (позивач). Робота приватних логопеда та психолога для неї коштує дорого. Через ці обставини вона має нерегулярний та мінливий дохід, оскільки шукає собі підробіток з таким графіком, який дозволить їй відводити дитину до школи, забирати зі школи та приводити на заняття. При цьому, вона з дочкою проживають удвох у квартирі її матері та вона (позивач) самостійно несе витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Вона не заперечує проти сплати аліментів на сина, але не у заявленому відповідачем розмірі. Розмір аліментів, до якого вона просить зменшити, не буде нижчим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та буде таким розміром, який гарантується державою. Вона бажає бачити свого сина та брати участь в його вихованні, проводячи з ним час, купувати йому речі, іграшки, солодощі та інше необхідне для дитини.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Скопич М.С. у суді проти позову заперечували, просили суд у задоволенні позову відмовити. Також у своїх запереченнях відповідач зазначав, що він не чинить позивачу перешкод у спілкуванні та вихованні сина. Позивач ОСОБА_1 самоусунулася від виховання дитини, до звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на сина ОСОБА_6 , позивача цілком влаштовував такий стан речей, а саме те, що їхній спільний син проживає з батьком та не потрібно витрачати кошти на його утримання, піклуватися про дитину. Він також самостійно водить сина до школи та забирає його звідти, водить до логопеда та на заняття з вивчення англійської мови, при цьому, ходить на роботу із п`ятиденним графіком, що не заважає йому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Крім того, їхній син ОСОБА_4 також має затримку мовного розвитку, у зв`язку із чим він теж має проходити заняття з логопедом та психологом.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що з 15 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року, ухваленим у цивільній справі № 361/2483/22, шлюб між ними розірваний. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати разом із батьком.

Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 17 травня 2021 року № ІРЦ-85135/2021/222393 син сторін ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має затримку психічного розвитку, незрілість емоційно-вольової сфери, з тяжким порушенням мовлення ЗНМ ІІ рівня, дизартрія. Рекомендовано індивідуальний план навчання. Повторна психолого-педагогічна оцінка запланована на 31 травня 2023 року.

07 липня 2023 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ у справі № 361/4848/23, яким із позивача ОСОБА_1 , матері дитини, стягнуто на користь відповідача ОСОБА_2 , батька дитини, аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Броварський ВДВС) від 26 липня 2023 року було відкрито виконавче провадження № 72340542 з примусового виконання зазначеного судового наказу.

Відповідно до розрахунку заборгованості, позивач ОСОБА_9 станом на вересень 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом у справі № 361/4848/23 у загальному розмірі 11904 грн.

Із характеристики ОСОБА_3 учня 1-Г класу Броварського ліцею № 9 Броварської міської ради Броварського району Київської області від 01листопада 2023 року видно, що дитина у навчальній діяльності проявляє активну участь, уважний та активний на уроках, виконує завдання за зразком вчителя, вчиться давати повні відповіді на поставлені питання. На даний час дитина повністю справляється зі шкільною програмою. За характером хлопчик спокійний, врівноважений, доброзичливий, безконфліктний, у колективі підтримує дружні зв`язки з усіма учнями класу. Завжди має охайний вигляд, приходить до закладу освіти вчасно. Хлопчик забезпечений усім необхідним шкільним приладдям і речами для навчання. Дитину до школи з почату навчання приводить батько ОСОБА_2 , останній цікавиться навчанням сина, відвідує батьківськи збори. Матір дитини ОСОБА_1 не виявляла на даний час зацікавленості щодо навчання та успішності сина, не відвідує заходи для батьків та не спілкується з класним керівником.

Згідно із копією трудової книжки позивача ОСОБА_10 серії НОМЕР_1 , заповненої 01 вересня 2010 року, останній запис, який міститься в ній, датований 20 травня 2011 року про звільнення позивача з роботи за власним бажанням згідно із ст. 38 КЗпП України.

Позивач ОСОБА_9 має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком цієї дитини є ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23 травня 2012 року народження.

Із акта обстеження житлово-побутових умов від 07 серпня 2023 року, складеного депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області Батюком С.І., видно, що позивач ОСОБА_1 проживає із дочкою ОСОБА_12 , 2012 р. н., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 01 квітня 2015 року Броварським ВДВС відкрито виконавче провадження № 47056297 з примусового виконання виконавчого листа № 361/9162/14-ц, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. на дочку ОСОБА_5 , щомісячно, починаючи з дня подання позову 12 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до розрахунку заборгованості Броварського ВДВС за вказаним виконавчим листом із ОСОБА_11 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість зі сплати аліментів станом на серпень 2023 року відсутня.

Згідно із висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 10 лютого 2022 року № ІРЦ-85135/2022/309286, дочка позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має затримку психомовного розвитку. Рекомендовано індивідуальний план навчання. Повторна психолого-педагогічна оцінка запланована на 31 травня 2024 року.

Із довідки Броварського ліцею № 6 Броварської міської ради Броварського району Київської області від 27 листопада 2023 року № 184 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 5-Б класі вказаного ліцею за інклюзивним навчанням.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України).

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 виклав правову позицію, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи зміст ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів або зміни сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_1 у суді зазначала, що її матеріальний стан не змінився, на даний час вона не працює та має мінливий нерегулярний дохід, як на підставу позову посилалася на ту обставину, що судом при видачі судового наказу про стягнення з неї аліментів на сина ОСОБА_6 у розмірі частки її заробітку (доходу), не враховано те, що на її утримані перебуває ще одна дитина, дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим вона просила зменшити розмір аліментів, що стягуються на сина, із до частки її заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Верховний суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначив, що наявність на утриманні платника аліментів іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що платник аліментів має на утриманні ще одну дитину, без доведення погіршення майнового становища, саме по собі не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на дитину.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що майновий стан матері із часу видачі судового наказу про стягнення з неї аліментів на сина ОСОБА_6 не змінився, визначена судовим наказом частка аліментів, яка стягується не є більшою, ніж визначена у ч. 2 ст.70 Закону України Про виконавче провадження, суд дійшов висновку, що правові підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_6 у розмірі частки її заробітку (доходу), визначеному судовим наказом від 07 липня 2023 року у справі № 361/4848/23, до частки усіх видів її заробітку (доходу), відсутні, тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.