У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С. ознайомившись із заявою представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Кривка Вікторії Іванівни до ОСОБА_1 ,-

встановив:

Заявник звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною заявою.

Заявник вказує на те, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 має заборгованість перед Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».

Згідно з ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Однак, із наданої суду довідки відділу реєстрації місця проживання департаменту забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ужгородської міської ради, що була передана судді 28.11.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрованим за вказаною в заяві адресою не значиться.

Заявник просить стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за спожитий природний газ за адресою АДРЕСА_1 проте не надає документів, що підтверджують приналежність боржника до вищевказаної адреси, зокрема права власності на вказане майно чи право користування майном.

Долучений до матеріалів справи розрахунок щодо заборгованості з посиланням у ньому на прізвище боржника, не може бути допустимим доказом, оскільки складення такого документу залежит виключно від волі заявника, та встановити на яких підставах там зазначено прізвище ОСОБА_1 без наявності інших доказів права володіння чи користування майном за адресою АДРЕСА_1 , суддя позбавлений можливості.

Згідно п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене,оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити приналежність ОСОБА_1 до вказаної в заяві адреси, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 163-165 ЦПК України, суд,-

постановив:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів у порядку ст.354 ЦПК України.

Суддя Дегтяренко К.С.