Справа №295/6665/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Перекупка І.Г., за участю секретаря судового засідання Конончук Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовоного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомир 01.05.2024 р. звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В резолютивній частині позовних вмог позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості в загальній сумі 41 075,50 грн., з яких: за договором позики № 5577600 від 12.05.2023 р. - в розмірі 14 960,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 9 960,00 грн. - заборгованість за процентами за користування позикою, 0,00 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику; за договором позики № 78958786 від 19.05.2023 р. - в розмірі 19 531,25 грн., з яких: 5 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1 4031,25 грн. - заборгованість за відсотками; за договором про споживчий кредит № 6832139 від 27.05.2023 р. - в розмірі 3 514,15 грн., з яких: 830,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2 584,15 грн. - заборгованість за відсотками, 100,00 грн. - заборгованість за комісією; договором про надання споживчого кредиту № 6704853 від 27.05.2023 р. - в розмірі 3 070,10 грн., з яких: 1 100,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1 970,10 грн. - заборгованість за відсотками.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ»зазначає, що протягом травня 2023 р. ОСОБА_1 укладено з ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «Мілоан» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» чотири договори позики (договори про споживчий кредит), за якими отримано у користування кошти, проте своєчасно не повернуто, у зв`язку із чим цими фінансовими установами відповідно до укладених з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договорів факторингу було передано останньому права вимоги до ОСОБА_1 . Викладені обставини, а також бездіяльність боржника у питанні повернення отриманих кредитних коштів, стали передумовою для звернення до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2024 р., цивільну справу передано на розгляд судді Перекупці І.Г. (а. с. 98).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.05.2024 р. дану справу прийнято до провадження та відкрито у ній спрощене позовне провадження з викликом сторін. (а. с. 101-102).

Втім, сторони своїх представників в засідання суду не направили, хоча про дати та час його проведення повідомлялись у встановленому законодавством порядку. Представники позивача у прохальній частині позову та додаткових поясненнях по справі просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності.

Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в частині 3 статті 211 ЦПК України, при цьому, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, її судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти доводів та вимог останньої заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку із чим просить у задоволенні позову відмовити. При цьому, посилається на те, що за спірними кредитними договорами ОСОБА_1 нараховано непомірно великі, «кабальні» відсотки за користування кредитними коштами, а також вказує на недоведеність Товариством як обставин зарахування на рахунок відповідача позичених коштів, так і правильності здійсненого розрахунку належних до сплати сум. Крім того, просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Також, позивач у додаткових поясненнях по справі та відповідач у запереченнях на відповідь на відзив надали пояснення, що за своєю суттю аналогічні викладеним відповідно у позовній заяві та відзиві на неї.

Додатково у запереченнях від 01.11.2024 р. на відповідь на відзив відповідач посилається на безпідставність заявлення до стягнення за договором про споживчий кредит № 6832139 від 27.05.2023 р. заборгованості за комісією в сумі 100,00 грн., оскільки це суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19, а також вказує на порушення правил об`єднання позовних вимог (об`єднано вимоги про стягнення боргу за чотирма різними кредитними договорами), внаслідок чого позовна заява підлягала поверненню.

Втім, з цього приводу суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до частини 1 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги, а відтак, беручи до уваги, що на підставі договорів факторингу новим кредитором за всіма кредитними договорами є саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» й позовні вимоги заявлені до одного боржника ОСОБА_1 , розгляд об`єднаних вимог в межах однієї справи сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства, не збільшить кола учасників процесу та не ускладнить розгляд і вирішення справи.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно матеріали справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2023 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» (як позикодавцем) та ОСОБА_1 (як позичальником) було укладено договір позики № 5577600, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов договору відповідач отримав у позику 5 000,00 грн., строком на 80 днів з 12.05.2023 р. по 31.07.2023 р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,49 % на добу.

Крім того, 09.06.2023 р. між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору позики № 5577600 від 12.05.2023 р., в якій сторони погодили строк користування кредитом в сумі 5 000,00 грн. до 28.08.2023 р.

Перерахування ТОВ «МАНІФОЮ» на рахунок відповідача 5 000,00 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа сервісу онлайн платежів iPay.ua за вих. № 172914 від 17.05.2024 р.

18.10.2023 р. між ТОВ «МАНІФОЮ» (як клієнтом) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (як фактором) укладено договір факторингу № 18-10/2023, згідно умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги за договорами позики, що перелічені в Реєстрі боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - прийняло такі належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

В акті прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 18-10/2023 від 18.10.2023 р. (як і в інших аналогічних договорах у даній справі) сторони узгодили, що фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей.

Відповідно наявного в матеріалах справи витягу з Реєстру боржників від 18.10.2023 р. до договору факторингу №18-10/2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 14 960,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 960,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

19.05.2023 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (як позикодавцем) та ОСОБА_1 (як позичальником) укладено договір позики № 78958786, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Виходячи з умов даного договору, відповідач отримав у позику 3 000,00 грн., строком на 30 днів з 19.05.2023 р. по 18.06.2023 р. зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою в розмірі 2,5 % в день.

В додатковій угоді № 78958786 від 17.06.2023 р. до договору позики сторони визначили, що позикодавець збільшує позичальнику суму позики на 2 500,00 грн., тобто загальний розмір позики становить 5 500,00 грн., а інші положення договору (у тому числі кінцевий строк повернення коштів 18.06.2023 р.) залишаються без змін.

14.06.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (як клієнт) уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (як фактором) договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого клієнт передав (відступив) фактору за плату належні йому права вимоги за договорами позики, у тому числі й за договором № 78958786 від 19.05.2023 р.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 р. до договору факторингу №14/06/21 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 19 531,25 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 031,25 грн. - сума заборгованості за відсотками.

27.05.2023 р. між ТОВ «Мілоан» (як кредитодавцем) та ОСОБА_1 (як позичальником) було укладено договір про споживчий кредит № 6832139, підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

За умов даного договору відповідач отримав у позику 1000,00 грн. строком на 105 днів з 27.05.2023 р. по 09.09.2023 р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,5 % (пільговий період) процентна ставка за кожен день, 3% (поточний період) стандартна ставка за кожен день.

На підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» на рахунок відповідача 1000,00 грн. в матеріали справи надано містять копію платіжного доручення № 101476702 від 27.05.2023 р.

27.10.2023 р. між ТОВ «Мілоан» (як клієнтом) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (як фактором) укладено договір факторингу №27102023/1, за яким клієнт передав (відступив) фактору за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 від 27.10.2023 р. до договору факторингу № 27102023/1 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 3 514,15 грн., з яких: 830,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 584,15 грн. - сума заборгованості за відсотками, 100,00 грн. сума заборгованості за комісією.

27.05.2023 р. ОСОБА_1 (як споживач) уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (як товариством) договір про надання споживчого кредиту № 6704853, за умовами якого такий кредит надано в розмірі 1100,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99 % (стандартна процентна ставка) за кожен день, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок споживача.

13.02.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (як клієнтом) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (як фактором) укладено договір факторингу № 13022024, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило), а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - прийняло права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно з витягом з Реєстру боржників від 13.02.2024 р. до договору факторингу № 13022024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 3 070,10 грн., з яких: 1100,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 1 970,10 грн. - сума заборгованості за відсотками.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Як передбачено в статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

В частині 1 статті 512 ЦК України закріплено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 ЦК України).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на приписи частин 1 3 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

При цьому, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 цього ж Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

В статті 12 Закону закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 р. у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20.

Як зафіксовано в частині 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з приписів статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи договори позики (договори про споживчий кредит), суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт їх укладання відповідачем в електронній формі, адже вони підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

При цьому, аналіз змісту умов договорів засвідчує, що останні містять усі істотні умови для відповідного виду договорів, з яких сторони досягли згоди.

Таким чином, підписавши вказані договори, відповідач добровільно погодився на визначені у них умови кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання по поверненню коштів.

В той же час, обставина отримання в користування за договорами грошових коштів відповідачем як така не заперечується й доказів на її спростування ним не надано.

Проте, в матеріалах справи відсутні й документальні підтвердження належного виконання ОСОБА_1 взятих на себе за договорами позики (кредитними договорами) обов`язків.

Посилання ж відповідача у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на встановлення у договорах непомірно великих, «кабальних» відсотків за користування кредитними коштами не можуть бути прийняті до уваги судом, адже в договорах позики (договорах про споживчий кредит), які, як вже зазначалось, підписано відповідачем, містяться умови про те, що він в повному обсязі ознайомлений з умовами позики/кредитування (у тому числі й відсотками за користування коштами) та приймає їх і погоджується з ними. При цьому, будь-яких аргументів про те, що на час отримання позики/кредиту ОСОБА_1 внаслідок певних несприятливих обставин був змушений або примушений до підписання цих договорів відповідачем не наведено.

Разом з тим, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 5577600 від 12.05.2023 р., укладеним з ТОВ «МАНІФОЮ», та договором позики № 78958786 від 19.05.2023 р., укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», суд вважає за необхідне вказати таке.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача: за договором позики № 5577600 від 12.05.2023 р., укладеним з ТОВ «МАНІФОЮ», - 14 960,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 960,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; за договором позики № 78958786 від 19.05.2023 р., укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», - 1 9531,25 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 031,25 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості по вказаним договорам позивачем до позовної заяви було надано додатки №1 до договорів позики (таблиці обчислення вартості кредиту для споживача і графіки нарахування відсотків) та витяги з Реєстру боржників, які містять лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків.

Як вбачається з договорів позики № 5577600 від 12.05.2023 р. та № 78958786 від 19.05.2023 р. (з врахуванням додаткових угод до них), кошти відповідачу надавались відповідно на 80 днів (до 28.08.2023 р.) та 30 днів (до 18.06.2023 р.), при цьому позивачем жодних розрахунків нараховуваних відповідачу сум (тіла кредиту й відсотків), періодів нарахування відсотків та здійснених ним оплат по вказаним договорам до матеріалів справи не подано.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В той же час, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено того, що воно не мало можливості надати докази існування у ОСОБА_1 кредитної заборгованості в тому розмірі, в якому заявлено до стягнення у позовній заяві.

Відтак, враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» під час розгляду справи не виконано його встановленого статтями 12, 81 ЦПК України процесуального обов`язку по доведенню обставин, які мають значення для справи і на які воно посилається як на підставу своїх вимог, зокрема, щодо визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за договорами позики № 5577600 від 12.05.2023 та № 78958786 від 19.05.2023 р., суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї частини позовних вимог.

Стосовно ж заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 3070,10 грн. за договором про надання споживчого кредиту № 6704853 від 27.05.2023 р., укладеним з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», суд враховує наступне.

Так, в підтвердження заявлених позовних вимог позивачем додано до матеріалів справи (крім власне кредитного договору (з додатками), договору факторингу та витягу з Реєстру боржників) також й детальний розрахунок суми боргу, з якого вбачається, що його загальний розмір становить 3 070,10 грн., з яких: 1 100,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 1 970,10 грн. - заборгованість за відсотками, які нараховувались у повній відповідності до умов договору: за період з 27.05.2023 р. по 25.06.2023 р. включно - за зниженою процентною ставкою в загальній сумі 328,35 грн. (були оплачені відповідачем) та з 27.06.2023 р. по 24.09.2023 р. включно за стандартною процентною ставкою в загальній сумі 1 970,10 грн.

Відтак, дослідивши подані позивачем докази існування у ОСОБА_1 боргу за договором № 6704853 від 27.05.2023 р. та його розміру, зокрема, розрахунок суми боргу, суд вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі та належним чином доведено заявлену до стягнення суму 3070,10 грн. й відповідно позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит № 6832139 від 27.05.2023 р., укладеним з ТОВ «Мілоан», суд виходить з наведеного нижче.

Так, на підставі договору про споживчий кредит № 6832139 від 27.05.2023 р. ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Мілоан» позику в сумі 1000,00 грн. строком на 105 днів - з 27.05.2023 р. по 09.09.2023 р., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,5 % (пільговий період) процентна ставка за кожен день, 3% (поточний період) стандартна ставка за кожен день.

В підтвердження перерахування ОСОБА_1 позичених коштів ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано копію платіжного доручення № 101476702 від 27.05.2023, а в підтвердження заявленої до стягнення суми розрахунок суми боргу.

Дослідивши поданий розрахунок, суд з`ясував, що до стягнення з ОСОБА_1 заявлено 3 514,15 грн., з яких: 830,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2584,15 грн. - сума заборгованості за відсотками, 100,00 грн. сума заборгованості за комісією (за пролонгацію договору).

При цьому, під час формування розрахунку ТОВ «Мілоан» враховувались й здійснені ОСОБА_1 оплати основної суми боргу в розмірі 170,00 грн., процентів в сумі 170,00 грн. та комісії за оформлення кредиту в сумі 100,00 грн.

Разом з тим, як вже зазначалось, кредит був наданий ОСОБА_1 строком на 105 днів - з 27.05.2023 р. по 09.09.2023 р., проте відсотки за користування коштами згідно поданого розрахунку нараховано за період з 28.05.2023 р. по 01.10.2023 р. включно.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 р. (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 р. (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 р. у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку та, одночасно, зазначила, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Отже, враховуючи, що договором про споживчий кредит № 6832139 від 27.05.2023 визначений строк його дії, який становить 105 днів- з 27.05.2023 р. по 09.09.2023 р., то саме протягом даного строку ТОВ «Мілоан» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, а тому їх нарахування за період з 10.09.2023 р. по 01.10.2023 р. в сумі 547,80 грн. (24,90 грн. * 22 дні) є протиправним й позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені

Разом з тим, заборгованість за договором про споживчий кредит № 6832139 від 27.05.2023 р., укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан», в загальній сумі 2 966,35 грн., з яких: 830,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2036,35 грн. - сума заборгованості за відсотками, 100,00 грн. сума заборгованості за комісією (за пролонгацію договору), підтверджується наявними в матеріалах справи доказами й заявлена до стягнення правомірно.

Що ж до тверджень відповідача про те, що передбачена кредитним договором комісія в сумі 100,00 грн. за договором про споживчий кредит № 6832139 від 27.05.2023 року заявлена до стягнення безпідставно, оскільки це суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, то суд зауважує, що спірні правовідносини у вказаній справі не є релевантними тим, що вирішуються у даній справі, адже у справі № 496/3134/19, як встановили суди під час її розгляду, комісія нараховувалась саме за надання інформації про стан кредиту, що, у даному випадку, не мало місця.

В статтях 12 та 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Як закріплено в частинах 1 3, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підсумовуючи все наведене в цьому рішенні у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3 070,10 грн. боргу за договором про надання споживчого кредиту № 6704853 від 27.05.2023 р., укладеним з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», та 2 966,35 грн. - за договором про споживчий кредит № 6832139 від 27.05.2023 р., укладеним з ТОВ «Мілоан», а всього 6 036,45 грн.

Решта позовних вимог є необґрунтованими, безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем згідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 65762 від 12.04.2024 р. сплачено судовий збір в розмірі 3 028,00 грн., який, з огляду на прийняте судом рішення про часткове задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача в сумі 445,12 грн.

В той же час, вимога відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. є безпідставною, необґрунтованою і, виходячи з положень процесуального закону, задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 612, 627, Законом України «Про електронну комерцію», ст. ст. 12, 76 - 81, 89, 141, 247, 259, 263 - 265, 268, 273, 352 - 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в загальній сумі 6 036,45 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 445,12 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Сімона Петлюри, 30, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_2 .

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка