ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2730/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 вересня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судових засідань Боклач А.Є., розглянувши цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою,
У червні 2024 року адвокат Безверський Руслан Васильович в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою в розмірі 9 671,86 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 14 січня 2021 року о 18 год. 40 хв. мала місце ДТП за участю автомобіля «SsangYong» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Honda» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року у справі № 756/1217/21 ОСОБА_1 визнано винуватою у вказаній ДТП. На час даної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2024 року справу передано на розгляд судді Якусику О.В.
24 червня 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
25 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 12 вересня 2024 року.
Сторони у судове засідання не прибули, явку уповноважених представників не забезпечили, позивач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, відповідач про причини неявки суд не повідомив.
Відповідачеві копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, повістки про виклик до суду надсилалися за адресою зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом, однак адресована відповідачу поштова кореспонденція була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній".
Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан, дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України.
Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Я встановлено судом, 08 лютого 2021 року о 18:40 год. в м. Києві по вул. Автозаводська, 81, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «SsangYong», державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом, державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій ОСОБА_1 порушила п. 12.1., 13.1. ПДР України.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року у справі № 756/1217/21 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
На час даної дорожньо-транспортної пригоди відповідальність власника транспортного засобу «SsangYong» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована за договором-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №3351126 від 24.03.2020.
Відповідач на час скоєння ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
30 березня 2021 року МТСБУ перерахувало потерпілому ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 8 241,86 грн відповідно до платіжної інструкції №942798, а також оплатило послуги з визначення вартості матеріального збитку ТОВ ЕАК «Довіра» в сумі 1 430,000 грн відповідно до платіжної інструкції від 31.03.2021 № 990028.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст.1191 ЦК України.
Відповідно до п.п. 38.2.1. п.38.2. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході розгляду справи.
Враховуючи, що позивачем надано докази понесених витрат зі сплати страхового відшкодування у сумі 8 241,86 грн та витрат на оплату послуг з визначення розміру матеріального збитку у сумі 1430 грн, що разом складає 9 671,86, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому задовольняє позов в повному обсязі.
Також відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачапідлягає стягненнюсудовий збір за подання позовної заяви.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280, 281, 352-355 ЦПК України, суд
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатоюзадовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати зі сплати страхового відшкодування у сумі 8 241 (вісім тисяч двісті сорок одну) гривню 86 копійок, витрати на оплату послуг з визначення розміру матеріального збитку у сумі 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень та судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На заочне рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 27 травня 2025 року.
Суддя О.В. Якусик