Справа № 953/5448/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Муратової С.О.,
за участю секретаря - Драгана О.А.,
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (т. 1 а.с. 86).
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням сторін (т. 1 а.с. 87).
15.08.2023 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, в якій він просить в задоволенні позову Управління Служби безпеки України в Харківській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, відмовити (т. 2 а.с. 11-15).
28.08.2023 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла відповідь представника позивача Колесніка І.І., в якій він просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (т. 2 а.с. 20-24).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2024 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони східного регіону до участі у цивільній справі за позовом Управління Служби безпеки України в Харківській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (т. 2 а.с. 51).
В судове засідання представник позивача Управління Служби безпеки України в Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання представник третьої особи Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 24.10.2024 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшли пояснення представника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Карпенко О.І. щодо позову, в яких зазначила, зокрема, що з урахуванням предмету спору, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону підтримує позовні вимоги позивача. Зазначає, що самостійні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків відсутні (т. 2 а.с. 67-68).
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
18.02.2016 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 19.00 год. до 20.08 год., в ході якого, згідно протоколу огляду місця події, вилучено в тому числі вказані вище грошові кошти, які поміщені в пакет, опечатані, проставлені підписи понятих (т. 1 а.с. 180-183).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2016 клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції Альоши А.В., яке погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону Гаврилюк М.Л. про арешт майна, в тому числі грошових коштів номіналом 200 гривень в кількості 200 штук, повернуто прокурору (т. 1 а.с. 184-186).
Згідно ксерокопії Наказу Сил антитерористичної операції Військової прокуратури №108к від 09.06.2016, прокурору військової прокуратури Макогону Д.О. надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів за період роботи з 15.08.2015 по 14.08.2016 з 21.06.2016 до 05.07.2016 (т. 2 а.с. 30).
Згідно ксерокопії Наказу Сил антитерористичної операції Військової прокуратури №326к від 31.10.2016, прокурору військової прокуратури Макогону Д.О. надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 5 календарних днів за період роботи з 15.08.2015 по 14.08.2016 з 01.11.2016 до 05.11.2016 (т. 2 а.с. 31).
Згідно ксерокопії висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 10.07.2017 №19/8-4/267-СЕ/17, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Номер вхідного документа» у 3, 4, 5, 6, 7 рядках на сторінці з книги обліку вхідної кореспонденції військової прокуратури Харківського гарнізону за 2016 рік виконані, ймовірно, ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 17-18).
Прокурор другого відділу процесуального керівника управління наглядової діяльності Генеральної прокуратури України Куценко І.В. направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт від 30.05.2018 відносно ОСОБА_1 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (т. 1 а.с. 11-32).
Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 набрала законної сили 28.03.2023 (т. 1 а.с. 70).

12.05.2023 представник Управління Служби безпеки України поштою направив ОСОБА_10 претензію від 10.05.2023, в якій просив добровільно відшкодувати у строк до 22.05.2023 матеріальну шкоду задану Управлінню внаслідок кримінального правопорушення з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 84858,22 грн. (т. 1 а.с. 75, 76, 77).

Згідно з частиною другою статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

У зв`язку із викладеним, позов подано в межах загальних строків позовної давності.

Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідност. 1166 Цивільного кодексу Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 398/571/15-ц (провадження № 61-1059св20) зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.

У постанові Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 в справі № 367/6377/17 (провадження № 61-975св23).

У постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 531/2332/14-к (провадження № 51-3007км18), зроблено висновок про те, що у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини другої статті 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_2 закрито на нереабілітуючих підставах потерпіла має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

У постанові Верховного Суду від 16.08.2021 у справі № 644/7193/17 (провадження № 51-2271км21), на яку посилався заявник у касаційній скарзі, зазначено, що зважаючи на те, що Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду щодо необхідності звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 на підставі статті 49 КК та закриття щодо неї кримінального провадження, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди слід залишити без розгляду. Залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілій звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини другої статті 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 185/442/16-к, від 15.05.2019 у справі № 617/609/15-к, від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, від 10.06.2021 у справі № 640/11750/17, від 11.11.2020 у справі № 455/229/17, від 27.05.2021 у справі № 577/977/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Вказаана позиція узгоджується також із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 26.06.2024 (справа №205/2031/23).

Постановою Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц встановлено, що законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювана шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

У відповідності до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд не може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, зважаючи на її матеріальне становище, у випадку завдання шкоди вчиненням кримінального правопорушення. Як зазначено вище, шкода заявлена у позові, завдана відповідачем вчиненням злочину, а тому підлягає стягненню у повному обсязі.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоду, завданої внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн 00 коп.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на накази про його відпустку 21.06.2016 та висновок експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 10.07.2017 №19/8-4/267-СЕ/17 про ймовірність його підписів в книзі обліку вхідної кореспонденції №25 Військової прокуратури Харківського гарнізону, не спростовують отримання ОСОБА_1 вказаних грошових коштів та відсутність даних щодо їх повернення.

Більш того, згідно абз. 1 ч. 7 ст. 284 КПК України, у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2023, кримінальне провадження №0000025 від 03.02.2017 відносно ОСОБА_1 закрито у зв?язку із закінченням строків давності саме за клопотанням захисника Макогона Д.О. про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності.

Як зазначено вище, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України не є реабілітуючою підставою.

Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 набрала законної сили 28.03.2023.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Щодо вимог позивача про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.

У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».

Разом з тим, по своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.04.2019 у справі № 757/3725/15-ц (провадження № 61-12530св18).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Разом з тим, оскільки не відбулося конкретизації змісту зобов`язання, прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) не настало, тому саме з цих підстав вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних не підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, кошти в сумі 40000 грн. 00 коп.

Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору в силу п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1274 грн. 36 коп. пропорційно до задоволених вимог, а судовий збір у розмірі 1409 грн. 64 коп. компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Управління Служби безпеки України в Харківській області (, адреса: 61002, м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 2) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону (, адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, б. 21) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Служби безпеки України в Харківській області (, адреса: 61002, м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 2) матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 36 коп.

Судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 64 коп. компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині в задоволенні позовної заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Позивач: Управління Служби безпеки України в Харківській області (, адреса: 61002, м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 2).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Третя особа: Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону (, адреса: 84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, б. 21).

Суддя С.О. Муратова