СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/1781/24
ун. № 759/403/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 рокуСвятошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шум Л.М.,

при секретарі - Мовчані О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-Діагностичний Центр" про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду завдану внаслідок порушення його прав, честі, гідності та ділової репутації в розмірі 500 000 грн.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2024року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Шум Л.М.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2024р. відкрито провадження по зазначеній вище справі в порядку спрощенного провадження.

Проте, 12.01.2024 року надійшло клопотання від позивача ОСОБА_1 про призначення справи в загальному порядку з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 1616.01.2024р. здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-Діагностичний Центр" про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

05.02.2024 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

27.05.2024 року від представника відповідача - адвоката Тарасової Є.О. надійшло клопотання про проведення процедури врегулювання спору за участю судді.

В підготовчому засіданні представник відповідача - адвокат Щербина М.В. вказане клопотання підтримав.

В підготовчому засіданні позивач та його представник- адвокат Іванець Д.Б. підтримали дане клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.201ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

В силу положень ст.202ЦПК України про проведення процедури врегулювання спору за участю судді суд постановляє ухвалу, якою одночасно зупиняє провадження у справі. У випадку недосягнення сторонами мирного врегулювання спору за наслідками проведення врегулювання спору повторне проведення врегулювання спору за участю судді не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦПК України, проведення врегулювання спору за участю судді здійснюється у формі спільних та (або) закритих нарад. Сторони мають право брати участь у таких нарадах у режимі відеоконференції в порядку, визначеному цим Кодексом.

Спільні наради проводяться за участю всіх сторін, їх представників та судді.

Закриті наради проводяться за ініціативою судді з кожною зі сторін окремо. Суддя спрямовує проведення врегулювання спору за участю судді для досягнення сторонами врегулювання спору. З урахуванням конкретних обставин проведення наради суддя може оголосити перерву в межах строку проведення врегулювання. На початку проведення першої спільної наради з врегулювання спору суддя роз`яснює сторонам мету, порядок проведення врегулювання спору за участю судді, права та обов`язки сторін.

Під час проведення спільних нарад суддя з`ясовує підстави та предмет позову, підстави заперечень, роз`яснює сторонам предмет доказування щодо категорії спору, який розглядається, пропонує сторонам надати пропозиції щодо шляхів мирного врегулювання спору та здійснює інші дії, спрямовані на мирне врегулювання сторонами спору. Суддя може запропонувати сторонам можливий шлях мирного врегулювання спору. Під час закритих нарад суддя має право звертати увагу сторони на судову практику в аналогічних спорах, пропонувати стороні можливі шляхи мирного врегулювання спору. Під час проведення врегулювання спору суддя не має права надавати сторонам юридичні поради та рекомендації, надавати оцінку доказів у справі. Інформація, отримана будь-якою зі сторін, а також суддею під час проведення врегулювання спору, є конфіденційною. Під час проведення врегулювання спору за участю судді протокол наради не ведеться та не здійснюється фіксування технічними засобами. За необхідності до участі в нарадах залучається перекладач. Перекладач попереджається про конфіденційний характер інформації, отриманої під час проведення врегулювання спору за участю судді. Під час врегулювання спору за участю судді забороняється використовувати портативні аудіотехнічні пристрої, а також здійснювати фото- і кінозйомку, відео-, звукозапис.

Суду довірено виключно роль «арбітра», так як суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З метою реального та ефективного захисту порушеного права та інтересу особи, здійснюючи правосуддя суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно аналізу практики Європейського суду з прав з людини із застосування ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Судом зазначено, що ст. 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, які передбачені Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист.

Крім того, засіб захисту, що вимагається ст. 13 Конвенції, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 5.04.2005 (заява №38722/02)).

В остаточному підсумку ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення має гарантувати особі можливість отримання відповідного відшкодування.

Верховний Суд у своїй постанові від 07.02.2018 у справі №923/970/16 зробив висновок про те, що ст. 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що не передбачено положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Саме по собі формулювання позовної вимоги, без з`ясування судом зазначених обставин, не є підставою для припинення провадження у справі або для беззаперечної відмови у задоволенні позову.

При цьому, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суд виходить з його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За таких обставин інститут врегулювання спору за участю судді є допоміжним інструментом не просто для вирішення спору між сторонами, а саме для ефективного поновлення порушеного права особи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.251ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді.

Враховуючи наявність згоди сторін на врегулювання спору за участю судді, беручи до уваги позицію сторін щодо пред`явленого позову, суд вважає за можливе призначити процедуру врегулювання спору за участю судді, шляхом проведення спільних нарад за участю сторін та їх представників.

До припинення процедури врегулювання спору за участю судді провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст.201-203,251,253 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провести процедуру врегулювання спору за участю судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-Діагностичний Центр" про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Встановити строк проведення врегулювання спору за участю судді до 20.06.2024року до 11 год. 30 хв.

Роз`яснити учасникам справи, що строк проведення врегулювання спору за участю судді продовженню не підлягає.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-Діагностичний Центр" про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - зупинити до припинення врегулювання спору за участю судді.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.М. Шум