печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3159/24-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника боржника: не з`явився,

державного виконавця: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23.01.2024 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ) на бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Печерський ВДВС) у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва № 2-798 від про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «АСК «Енергополіс» заборгованості.

В обґрунтування скарги представник скаржника зазначає, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Citroen C4 SX, Кузов НОМЕР_1 . Скаржник мав наміри реалізувати вищевказаний транспортний засіб, водночас, відповідно до наданої Регіональним сервісним центром МВС України роздруківки з автоматизованої інформаційно-пошукової системи м. Києва на автомобіль боржника марки Citroen C4 SX, Кузов НОМЕР_1 накладено арешт, і відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1389/13 від 07.12.2009 року, постанови № С/9 від 18.01.2010 року, постанови № 339/9 від 16.12.2011 року КТЗ значиться у розшуку, на підставі винесених Печерським ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вищевказаних постанов у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

28.08.2023 року представником скаржника направлено до Печерського ВДВС заяву з проханням зняти арешт належного ОСОБА_1 автомобіля марки Citroen C4 SX, Кузов НОМЕР_1 , скасувати заборону на його відчуження та скасувати розшук вказаного автомобіля, оголошеного постановами державного виконавця № 1389/13 від 07.12.2009 року, № С/9 від 18.01.2010 року, № 339/9 від 16.12.2011 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 та надати копії документів (щодо зняття арешту, скасування заборони на його відчуження, розшуку та закриття виконавчого провадження).

29.08.2023 року за вих. № 78561 представнику скаржника було надано лист від Печерського ВДВС, де вказувалось, що перевіркою АСВП встановлено, що на виконанні і відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 із примусового виконання виконавчого листа № 2-798 від 05.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «АСК «Енергополіс» загальної заборгованості у розмірі 2 801,47 грн. Також вказувалось, що dиконавчою службою 28.06.2012 року керуючись вимогами п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

07.11.2023 року скаржником отримано лист від Печерського ВДВС, що датований 27.09.2023 року, відповідно до якого, вилучити обтяження, а саме: арешт, заборона на відчуження, поставив: ВДВС ПЕЧЕРСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: постанова 0522266 від 12.01.2009 (вих. № 1389/13 від 07.12.2009); арешт, заборона на відчуження, поставив: ВДВС ПЕЧЕРСЬКОГО РУЮ М. КИЄВА, примітки: вик. Гуров І.В. , постанова від 18.01.2010, в/л 2-1125 від 20.08.2009, в/л 2- 798-1 від 05.06.2008, в/л 6-4279-1 від 12.12.2008, в/л 2-2820 від 17.08.2009 ПЕЧ. Р/С (вих. № С/9 від 18.01.2010), не вбачається за можливе, оскільки із наданої інформації не вдається чітко встановити в рамках якого виконавчого провадження було винесено обтяження, а також перевірити чи вказані виконавчі провадження перебувають на виконанні та чи є можливість їх вилучити відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, скаржник не погоджується з бездіяльністю уповноважених осіб Печерського ВДВС та просить суд визнати таку бездіяльність протиправною, а також зобов`язати уповноважену особу Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити визначених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для зняття арешту з належного ОСОБА_1 автомобіля марки Citroen C4 SX, Кузов НОМЕР_1 , скасувати заборону на його відчуження та скасувати розшук вказаного автомобіля, оголошеного державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ м. Києва постановою № 0522266 від 12.01.2009 року; постановою від 18.01.2010 року (щодо примусового виконання виконавчого листа в/л 2-1125 від 20.08.2009, в/л 2-798-1 від 05.06.2008, в/л 6-4279-1 від 12.12.2008, в/л 2-2820 від 17.08.2009) та постановою по ВП № НОМЕР_2 (щодо примусового виконання виконавчого листа В/Л ПЕЧ. Р/С № 2-798 від 05.06.2011).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, як передбачено частиною першою статті 447 ЦПК України.

21.03.2024 року на адресу Печерського районного суду міста Києва в системі «Електронний суд» від представника скаржника - адвоката Лук`янчука Артема Володимировича про розгляд справи без участі скаржника та його представника. 04.03.2024 року відповідну заяву передано головуючому судді. 09.04.2024 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08.08.2024 року задоволено клопотання представника скаржника - адвоката Лук`янчука Артема Володимировича про витребування доказів у цивільній справі.

Учасник справи в судове засідання 23.09.2024 року не з`явились, про час, дату і місце проведення якого повідомлені належним чином.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши подану скаргу та заперечення, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Citroen C4 SX, Кузов НОМЕР_1 .

Відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 із примусового виконання виконавчого листа № 2-798 від 05.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «АСК «Енергополіс» загальної заборгованості у розмірі 2801,47 грн.

Відповідно до відомостей Регіонального сервісного центру МВС України на автомобіль боржника ОСОБА_1 , марки Citroen C4 SX, Кузов НОМЕР_1 (копія листа вих. №31/26-611аз від 14.09.2023 додається) за яким значяться обмеження:

- арешт, заборона на відчуження, поставив: ВДВС ПЕЧЕРСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: постанова 0522266 від 12.01.2009 (вих. №1389/13 від 07.12.2009);

- арешт, заборона на відчуження, поставив: ВДВС ПЕЧЕРСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Гуров І.В. , постанова від 18.01.2010, в/л 2-1125 від 20.08.2009, в/л 2-798-1 від 05.06.2008, в/л 6-4279-1 від 12.12.2008, в/л 2-2820 від 17.08.2009 ПЕЧ. Р/С (вих. №С/9 від 18.01.2010);

- арешт, заборона на відчуження, поставив: ВДВС ПЕЧЕРСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки вик. Машканцева, В/Л ПЕЧ. Р/С №2-798 від 05.06.2011, ВП НОМЕР_2, 2081,47 грн. (вих. №339/9 від 16.12.2011).

Печерським ВДВС 28.06.2012 року керуючись вимогами п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Крім того, Печерським ВДВС у відповідь на давокатський запит представника скаржника зазначено, що надати додаткову інформацію в рамках виконавчого провадження не вбачається за можливе, оскільки виконавче провадження знищено на підставі пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

07.11.2023 року Печерським ВДВС листом повідомлено скаржника, що вилучити обтяження: - арешт, заборона на відчуження, поставив: ВДВС ПЕЧЕРСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: постанова 0522266 від 12.01.2009 (вих. №1389/13 від 07.12.2009); - арешт, заборона на відчуження, поставив: ВДВС ПЕЧЕРСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Гуров І.В. , постанова від 18.01.2010, в/л 2-1125 від 20.08.2009, в/л 2- 798-1 від 05.06.2008, в/л 6-4279-1 від 12.12.2008, в/л 2-2820 від 17.08.2009 ПЕЧ. Р/С (вих. №С/9 від 18.01.2010), не вбачається за можливе, оскільки із наданої інформації не вдається чітко встановити в рамках якого виконавчого провадження було винесено обтяження, а також перевірити чи вказані виконавчі провадження перебувають на виконанні та чи є можливість їх вилучити відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти)боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів)боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9)підстави, передбачені пунктом 1-2розділуXIII«Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Суд враховує, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження у відповідності до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року №904/51/19.

Таким чином, підставами та предметом поданої скарги є захист майнових прав заявника щодо законності подальшого обтяження у вигляді арешту його транспортного засобу, накладеного в рамках виконавчого провадження, у якому останній був боржником.

Також суд враховує, що метою застосування заходів примусового виконання рішення є забезпечення реального виконання останнього.

Частиною 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п. 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021 року, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

В свою чергу, з урахуванням строку зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, Печерським ВДВС не вбачається за можливе скасувати відповідний арешт на майно, оскільки із наданої скаржником інформації не вдається чітко встановити в рамках якого виконавчого провадження було винесено обтяження, а також перевірити чи вказані виконавчі провадження перебувають на виконанні та чи є можливість їх вилучити відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, уповноважені особи Печерського ВДВС позбавлені можливості скасувати відповідне обтяження.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, суд приходить до висновку, про необхідність у відмові в задоволенні скарги в повному обсязі, визнавши відсутність неправомірної бездіяльності Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до частини третьої ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 23.09.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко