КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-вк/824/98/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 824/129/24

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді-доповідача - Ящук Т.І., за участю секретаря судового засідання - Мех В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Кредитної спілки «Зараз», яка подана представником Огородником Костянтином Ярославовичем про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року у справі № 1109-24/01

за позовом Кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафу за неналежне виконання договору іпотеки,

встановив:

У жовтні 2024 року Кредитна спілка «Зараз» звернулась до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року по справі № 1109-24/01 за позовом кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки.

Представник заявника вказує, що 25.09.2024 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» ухвалено рішення у справі № 1109-24/01 за позовом кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору

іпотеки. Згідно з рішенням третейського суду позов кредитної спілки «Зараз» до

ОСОБА_1 задоволено, з відповідача стягнуто:

- заборгованість за кредитним договором № КВ-00141/10-21/3010 від 23.10.2021 року в розмірі 751 677 грн. 30 коп.;

- частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки посвідченого 23.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим № 10400 у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме: 350 000 грн.;

- понесені позивачем витрати на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 36 000 грн.

Зазначає, що рішення третейського суду позивачем отримано 01.10.2024 року.

Просить видати виконавчі документи на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року у справі № 1109-24/01 та стягнути з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Зараз» судовий збір за видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду.

В судовому засіданні представник заявника Огородник К.Я. підтримав доводи заяви та просив її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2021 року між Кредитною спілкою «Зараз» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № КВ-00141/10-21/3010 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №2, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом 350 000 грн., в межах якого позичальник може отримувати будь-які суми кредиту на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та строки, встановлених цим договором.

Плата за користування кредитом (проценти) становить 36 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Збільшення фіксованої процентної ставки за договором можливе за письмової згоди позичальника. Мінімальною вартістю кредиту є відсотки за користування кредитом нараховані за повні три місяці користування наданими коштами.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору № КВ-00141/10-21/3010, кредитодавець надає позичальнику кредит з цільовим призначенням - створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником.

23 жовтня 2021 року між Кредитною спілкою «Зараз» та ОСОБА_1 було укладено Третейську угоду, відповідно до п. 1.1 якої спори щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства, вирішуються Постійно діючим третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», відповідно до Закону України «Про третейські суди», Регламенту Третейського суду та законодавства України.

Відповідно до договору іпотеки від 23 жовтня 2021 року згідно з п. 1.1 іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань за кредитним договором № КВ-00141/10-21/3010 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 2 від 23 жовтня 2021 року, з будь-якими наступними змінами до нього, наступне нерухоме майно, яким є квартира за адресою : АДРЕСА_1 . За описом складається з однієї житлової кімнати, загальна площа 27,2 кв.м., житлова площа 13,5 кв.м.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року задоволено позов Кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Зараз» заборгованість за кредитним договором № КВ-00141/10-21/3010 від 23.10.2021 року в розмірі 751 677 грн. 30 коп. та частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки, у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме: 350 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Зараз» понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 36 000 грн.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Доказів оскарження рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року з підстав, передбачених цим Законом, та доказів добровільного виконання рішення третейського суду матеріали справи не містять.

Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 4 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Статтею 486 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні підстави визначені у ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди».

З матеріалів справи не вбачається, що на день розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року було оскаржене чи скасоване.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

За змістом ч.1 ,4, 5 та 7 статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, у якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

У рішенні Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008, ухваленого у справі №1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) визначено, що практика звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону № 1701-IV, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п`ятою статті 55 Конституції України.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору, сторона договору погоджується із обов`язковістю їх виконання в силу норм статей 525, 526 ЦК України.

Наявність дійсного третейського застереження та обов`язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, не є обмеженням права сторони на судовий захист, гарантованих статтею 6 Конвенції, статтею 55 Конституції України. Водночас, норми Закону України «Про третейські суди» гарантують, у даному випадку, учасникам цивільних відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення цивільного спору альтернативним шляхом.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 913/17/18.

Зі змісту третейської угоди, укладеної 23 жовтня 2021 року між Кредитною спілкою «Зараз» та ОСОБА_1 , вбачається, що сторони, виражаючи та втілюючи взаємну волю до вирішення спору у разі його/їх виникнення в розумні строки, домовились укласти дану третейську угоду , згідно з п. 1.1 якої спори, щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства, вирішуються Постійно діючим третейським судом при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», відповідно до Закону України «Про третейські суди», Регламенту Третейського суду та законодавства України.

Згідно з п. 5 третейської угоди, сторони підтверджують, що при укладенні даної угоди вони діють добровільно, без примусу, розуміючи її сутність та природу, а також правові наслідки її укладання, усвідомлюючи характер своїх прав та обов`язків за цією угодою.

З огляду на зміст третейської угоди, суд дійшов висновку про те, що укладаючи третейську угоду ОСОБА_1 своїм підписом добровільно погодив її умови, зокрема і своє волевиявлення на передачу на розгляд Постійно діючого третейського суду при асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» усіх спорів, що виникають між сторонами на підставі укладених правочинів, окрім тих, які не підвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства.

Отже, предметом спору, як істотною умовою третейської угоди, укладеної відповідачем із КС «Зараз», є «спори щодо правовідносин сторін, що виникають між ними на підставі укладених правочинів, окрім тих, які непідвідомчі розгляду в третейських судах згідно законодавства».

Вищевикладені умови третейської угоди є чіткими, не можуть бути витлумачені неоднозначно, можуть бути виконані, а тому є ефективними, що свідчить про відповідність укладеної між сторонами третейської угоди вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди».

Також суд враховує положення частини другої статті 21 ЦПК України, відповідно до якого будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Відповідно до правових висновків, викладених постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року у справі № 910/8961/17, від 28 січня 2021 року у справі № 01/19-2020, у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 824/77/22, третейська угода, предметом якої є не лише конкретний спір, що існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому, не суперечить приписам Закону України «Про третейські суди».

В даному випадку, спір між сторонами виник на підставі укладеного між Кредитною спілкою «Зараз» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) кредитного договору № КВ-00141/10-21/3010 від 23 жовтня 2021 року, за змістом якого грошові кошти надавались позичальнику ОСОБА_1 на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності позичальником, тобто цілі, не пов`язані з придбанням товарів або послуг для особистих потреб, а тому на дані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому даний спір є підвідомчим третейським судам.

Аналіз статті 486 ЦПК України та статті 56 Закону України «Про третейські суди» свідчить, що при розгляді заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд не здійснює оцінку законності і обґрунтованості рішення третейського суду, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа.

У статті 486 ЦПК України передбачено виключний перелік підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, тягар доведення наявності яких покладається на сторону, яка обґрунтовує необхідність відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Враховуючи вищевикладене, з матеріалів справи встановлено, що заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду подана заявником у межах строку, встановленого частиною другою статті 483 ЦПК України, справа, в якій прийнято рішення третейським судом, підвідомча третейському суду відповідно до закону. Рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, і питання, вирішені судом, не виходять за межі третейської угоди.

Докази, що третейська угода визнана недійсною - відсутні, склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідає вимогам закону, рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів відповідно до закону, питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, не вирішувались.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, перелік яких зазначений у статті 486 ЦПК України, тому заява Кредитної спілки «Зараз» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Зараз» підлягає стягненню 1514 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви.

Керуючись ст. ст. 23, 259, 268, 485, 486, 487 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Кредитної спілки «Зараз», яка подана представником Огородником Костянтином Ярославовичем, про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року у справі № 1109-24/01 за позовом кредитної спілки «Зараз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафу за неналежне виконання договору іпотеки - задовольнити.

Видати виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 25 вересня 2024 року у справі № 1109-24/01 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Зараз» заборгованості за кредитним договором № КВ-00141/10-21/3010 від 23.10.2021 року в розмірі 751 677 (сімсот п`ятдесят одна тисяча шістсот сімдесят сім) грн. 30 коп., частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн. та понесені витрати на отримання правової допомоги у розмірі 36 000 (тридцять шість тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Зараз» судовий збір у розмірі 1514 грн.

Відомості щодо сторін третейського спору:

Стягувач: Кредитна спілка «Зараз», місцезнаходження: вул. Віктора Забіли, 5 оф. 122 м. Київ, 03039, ;

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання : АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Київський апеляційний суд

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 04 березня 2025 року.

Суддя Ящук Т.І.