Справа № 521/1431/24
Провадження № 2-о/521/150/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Роїк Д.Я.,

секретаря судових засідань Каліній П.О.

представника заявника Бандиш Г.І.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Військова частина № НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бандиш Г.І. звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її проживання разом з ОСОБА_2 , який зник безвісти 06.07.2023 року, однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 2014 року по 06.07.2023 року.

Обґрунтовано заяву тим, що з 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут. Весь час проживали у квартирі АДРЕСА_1 .

06.07.2023 року ОСОБА_2 зник безвісти, згідно сповіщення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 164 від 07.07.2023 року. Згідно відомостей до витягу з ЄРДР № 0000470 внесено заяву від 14.07.2023 року співмешканки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про те, що 02.07.2023 року до моменту звернення з заявою ОСОБА_2 перебуваючи у н.п. Приютне, Запорізької області під час виконання бойового завдання перестав виходити на зв`язок. У зв`язку з даними обставинами, позивач позбавлена можливості реалізувати свої права, серед яких, зокрема право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка, тому змушена звертатися до суду для підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, оскільки іншим способом це підтвердити неможливо.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 04.03.2024 року заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.04.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

28.08.2024 року представник в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 , надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що, заявник не підтвердила факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 належними та допустимими доказами. З 2014 року до зникнення безвісти у 2023 року ОСОБА_2 мав достатньо часу за йоо бажання укласти шлюб з ОСОБА_1 . А тому, просив врахувати ці пояснення та відмовити у задоволення заяви.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Пояснила суду, що дійсно вона разом з ОСОБА_2 були пов`язані спільним побутом, разом відпочивали та спілкувались з родичами, робили вдома ремонт та купували для цього все необхідне. Представник заявниці адвокат Бандиш Г.І,. заявлені вимоги підтримала, просив їх задовольнити.

Заінтересована особа - в/ч НОМЕР_1 у судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1 , вона з березня 2014 року почала проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_2 в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, заробляли та заощаджували кошти. 06 липня 2023 року ОСОБА_2 зник безвісти що підтверджується сповіщенням № 164, наданим начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою ОСОБА_2 , пояснила, що її брат дійсно проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 в його квартирі, починаючи з 2014 року, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Свідок знає ОСОБА_1 близько 10 років, як дівчину свого брата. Були знайоми з батьком, та були разом на його похороні. Зі слів брата, він хотів зробити ОСОБА_1 , пропозицію. До брата з ОСОБА_6 вона приїжджала у гості, разом святкували різні події.

Також, матеріалами справи підтверджується, що командир бойової машини- командир відділення морської піхоти взводу морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти в/ч № НОМЕР_2 старший матрос ОСОБА_2 , 1991 р.н. відданий військовій присязі на вірність Українського народу, мужньо виконавши військовий обов`язок в бою за Батьківщину, її свободу і незалежність зник безвісті 06.07.2023 року під час виконання завдань за призначенням в районі н.п. Приютне, Запорізької області, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 164. Вказане сповіщення надіслано на ім`я ОСОБА_5 , як сестри ОСОБА_2 .

Відповідно до характеристики, наданої Головою ОК ЖБК «Пересипський будинок» В.П. Пестерева, громадянка ОСОБА_1 проживає за адресою, АДРЕСА_1 . Громадянка ОСОБА_1 проживає з цивільний чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та молодшим братом ОСОБА_7 ,. ІНФОРМАЦІЯ_4 . За час проживання ОСОБА_1 зарекомендувала себе як зразкова громадянка, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї так і в спілкуванні з сусідами.

Про спільне проживання заявниці та ОСОБА_2 свідчать і фотокартки, наявні в матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У пункті 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За положеннями частин 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За приписами частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У п. 104-106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При цьому між позивачем та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання соціальних виплат, оскільки Міноборони не є суб`єктом отримання соціальних допомог.

Таким чином, заперечення представника Міністерства оборони України у даній справі щодо встановлення факту, про який просить заявник, не свідчить про існуваня спору про право, адже Міноборони не є суб`єктом отримання соціальних виплат.

Матеріалами справи підтверджено, що, що солдат ОСОБА_8 не загинув (помер), а зник безвісти і обліковується як такий, що перебуває в полоні.

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, зокрема, таке: 1) За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. 2) Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі особисте розпорядження на випадок полону). 3) У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. 4) У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених вище, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець . Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. 5) Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини. 6) Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України (постанова від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» 7) У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених вище, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини. 8) Дія цієї частини не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 з тією метою, щоб вирішувати питання, пов`язані з пошуком військовополоненого та повернення його додому, у зв`язку з чим виникає необхідність у комунікації заявника з різними органами у статусі члена сім`ї військовополоненого.

Зібраними у справі доказами підтверджено, що заявник проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , вели з ним спільне господарство, мали спільний побут, встановлення факту має для заявника юридичне значення, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити.

При цьому, суд не може погодитися з доводами військової частини НОМЕР_2 про те, що встановлення даного факту не породжує юридичних наслідків для заявника, оскільки заявник, звертаючись до суду із вказаною заявою, обґрунтовувала своє звернення тим, що вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу по час його зникнення безвісти, а без відповідного рішення суду щодо встановлення вказаного факту, вона буде позбавлення можливості реалізації відповідних прав.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з військовослужбовцем ОСОБА_2 , смерть якого настала під час виконання бойового завдання породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне ОСОБА_1 , для реалізації соціально-економічних права, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, отримання зокрема одноразової грошової допомоги на підставі ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне на підставі ст.315 ЦПК України, вимоги заявника задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 273, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Військова частина № НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.Я. Роїк