Провадження № 22-ц/801/2228/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуСправа № 127/20522/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Оніщука В. В., Панасюка О. С.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

позивач - перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2024 року, постановлену у складі судді Сичука М. М. у справі за першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки. Зазначав, що земельна ділянка площею 0,100 га з кадастровим номером :02:103:0111, утворена за результатами поділу ділянки водного фонду площею 22,5 га, на якій розташований ставок «Качатник», незаконно вибула з комунальної власності, оскільки відноситься до земель водного фонду, має цільове призначення для рекреаційних потреб, а відтак, не могла бути передана у приватну власність для індивідуального будівництва. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача - адвокат Путілін Є. В. подав до суду заяву про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, на вирішення якої просив поставити такі запитання:

1) Чи відповідає містобудівна документація часткової зміни цільового використання земельної ділянки в заплаві річки Вишня, що межує з Барським шосе (колишній Качатник), для розміщення індивідуальної садибної забудови та зміни прибережної захисної смуги річки Вишня та «Вишенського ставка», містобудівного обґрунтування категорій прибережних територій вздовж річки Південний Буг та її приток в межах м. Вінниця для розміщення індивідуальної житлової забудови садибного типу в районі річки Вишня зі зміною прибережної захисної смуги вимогам нормативно-правових документів у галузі будівництва (ДБН тощо)? Якщо не відповідає, то у чому полягають невідповідності?

2) Чи відповідає проект винесення та встановлення меж прибережно - захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та Вишенського ставка (ставу «Поділля») в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, затверджений рішенням Вінницької міської ради від 28 листопада 2013 року № 1507, вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим актам України? Якщо не відповідає, то у чому полягає не відповідність?

3. Чи накладаються межі земельної ділянки (кадастровий номер :02:103:0111) на прибережно-захисну смугу, визначену проектом винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та Вишенського ставка (ставу «Поділля») в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, затвердженим рішенням Вінницької міської ради від 28 листопада 2013 року № 1507?

Проведення експертизи сторона відповідача просила доручити Центру будівельних та земельних експертиз (м. Житомир, вул. М. Лисенка, буд. 16, офіс 6).

Ухвалою Вінницького міського суду від 17 вересня 2024 року клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи було задоволено. Призначено у справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу. На вирішення експертизи поставлено такі питання: 1. Чи відповідає містобудівна документація часткової зміни цільового використання земельної ділянки в заплаві річки Вишня, що межує з Барським шосе (колишній Качатник), для розміщення індивідуальної садибної забудови та зміни прибережної захисної смуги річки Вишня та Вишенського ставка, містобудівного обґрунтування категорій прибережних територій вздовж річки Південний Буг та її приток в межах м. Вінниця для розміщення індивідуальної житлової забудови садибного типу в районі річки Вишня зі зміною прибережної захисної смуги вимогам нормативно-правових документів у галузі будівництва (ДБН тощо)? Якщо не відповідає, то у чому полягають невідповідності? 2. Чи відповідає проект винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та Вишенського ставка (ставу «Поділля») в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, затверджений рішенням Вінницької міської ради від 28 листопада 2013 року № 1507, вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим актам України? Якщо не відповідає, то у чому полягає не відповідність? 3. Чи накладаються межі земельної ділянки (кадастровий номер :02:103:0111) на прибережно-захисну смугу, визначену проектом винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та Вишенського ставка (ставу «Поділля») в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, затвердженим рішенням Вінницької міської ради від 28 листопада 2013 року № 1507? Проведення експертизи доручити судовим експертам Центру будівельних та земельних експертиз (м. Житомир, вул. М. Лисенка, буд. 16, офіс 6). Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 та ст. 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

У апеляційній скарзі перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати ,а у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовити. Зазначає, що поставлені на вирішення судової експертизи питання не стосуються предмету доказування у цій справі; містобудівне обґрунтування стосується будівельних стандартів та норм і розробляється відповідно до норм будівельного законодавства, а не земельного. Спір у цій справі стосується порушення вимог земельного та водного законодавства при переданні земельних ділянок у власність громадянам. Окрім того, питання № 1 кваліфікується як проведення комплексної будівельно-технічної експертизи за експертними спеціальностями 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.20 «Дослідження з питань землеустрою», а у ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» експертів із відповідною спеціалізацією немає, тому останнє не має права на проведення такої експертизи. Друге питання вже досліджувалося експертом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2016 року за № 0000124. Відповідно до висновку експертизи від 27 листопада 2023 року № СЕ-19/102-22/8524 розроблення проекту землеустрою щодо винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земельного фонду річки Вишня та ставку «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, по договору № 03/3-2013 та його затвердження не відповідає вимогам земельного, водного законодавства та іншим нормативно-правовим актам з питань землеустрою та землекористування. Спірна ділянка повністю накладається на межі ставка «Качатник» загальною площею 22,0507 га згідно Державного акта на право користування землею ВН, зареєстрованого за № 4 від 12 січня 1994 та повністю накладається на земельну ділянку площею 21,6954 га, що перебувала в оренді РС ВАТ «Голуба Нива». Третє питання також не є предметом доказування у цій справі, оскільки проектом землеустрою щодо винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та ставка «Поділля» (Вишенського ставка) в районі Барського шосе фактично передбачено не встановлення меж наявної прибережної захисної смуги, а її перенесення з метою зменшення площі ставка «Качатник» на понад 16 га (з 20,9825 га до 4,9411 га), що є протиправним.

Таким чином, на думку позивача, у цій справі відсутні підстави для призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи щодо вирішення зазначених питань.

Окрім того, тривале та безпідставне зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Путілін Є. В. вважає ухвалу суду законнию та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги - безпідставними. Вважає, що без застосування спеціальних знань експертів вирішити цей спір неможливо.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає

Задовольняючи клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, суд виходив з того, що оскільки для встановлення обставин, які входять до предмету доказування у цій справі (зокрема, меж земельної ділянки та меж прибережно-захисних смуг), необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, суд дійшов висновку про необхідність за заявою сторони відповідача призначити комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу.

При цьому, місцевий суд зазначив, що наданий стороною позивача висновок експерта від 27 листопада 2023 року № СЕ-19/102-22/8524 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2016 року за № 0000124, не є висновком експерта у розумінні ст. 102 ЦПК України, а розцінюється судом як письмовий доказ.

Однак, колегія суддів з вказаним висновком погодитись не може , виходячи з наступного.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 ст. 103 ЦПК України).

Отже, зважаючи на викладені норми закону, визначення експертної установи та питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, є прерогативою саме суду, сторони мають право лише запропонувати питання та експертну установу.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що спірна земельна ділянка незаконно вибула з комунальної власності, оскільки відноситься до земель водного фонду, має цільове призначення для рекреаційних потреб, а відтак не могла бути передана у приватну власність для індивідуального садового будівництва.

Призначаючи за клопотання відповідача судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, суд першої інстанції виходив із того, що з метою встановлення обставин, які належать до предмету доказування у цій справі (зокрема, меж земельної ділянки та меж прибережно-захисних смуг), необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Проте, колегія суддів погоджується із доводами позивача про те, що відповідні питання, винесені на вирішення експертизи, не стосуються предмету спору у цій справі, оскільки зводяться до оцінки відповідності містобудівної документації вимогам нормативно-правових документів у галузі будівництва та вимогам земельного законодавства.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що експерти ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» не уповноважені проводити такий вид експертизи.

Так, до клопотання про проведення експертизи стороною відповідача було долучено витяг із Реєстру атестованих судових експертів, із якого вбачається, що жоден із експертів ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» не має спеціальної кваліфікації для проведення експертизи за експертною спеціальністю 10.20 «Дослідження з питань землеустрою» (зворот а. с. 14-15, том 3), у той час як винесені на вирішення експертизи питання кваліфікують саме за такою експертною спеціальністю (а. с. 47, том 3).

При цьому долучений до відзиву стороною відповідача лист ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» про можливість проведення відповідної експертизи не спростовує відсутність належної кваліфікації у експертів установи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд постановляючи оскаржувану ухвалу суд доводи і заперечення сторін об`єктивно не перевірив та дійшов передчасного висновку про необхідність призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, не з`ясувавши в повній мірі чи входять поставлені перед експертами питання до меж предмета доказування у даній справі, чи відповідають кваліфікації експертів та чи сприятимуть відповіді на поставлені питання встановленню дійсних обставин справи, чим порушив норми процесуального права,

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду, при цьому учасники справи вправі при розгляді справи повторно заявити клопотання про призначення у справі відповідної експертизи, запропонувавши суду перелік питань, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта та експертну установу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 вересня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: В. В. Оніщук

О. С. Панасюк