Справа номер 487/2134/22 Головуючий суду першої інстанції - Микульшина Г. А.
Провадження номер 22-ц/812/1673/24 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів - Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О. М.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2023 року, ухвалене о 12 год 05 хв під головуванням судді Микульшиної Г. А. у приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складений цього ж дня, за позовом Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

10 червня 2022 року Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі - АТ «ПроКредит Банк» або Банк) подало до суду позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, який обґрунтовувало наступним.

26 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк» або Банк), правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», і ОСОБА_4 було укладено рамкову угоду №FW3001.16 зі змінами, відповідно до умов якої позичальниця отримала кредит у сумі 856 000,00 грн із сплатою 12 % річних строком на 62 місяці.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за рамковою угодою між позивачем і ОСОБА_3 26 березня 2010 року укладено договір поруки.

Також між Банком та ОСОБА_4 було укладено договори застави: від 31 березня 2010 року №111940-Д31 щодо транспортного засобу - вантажний сідловий тягач-Е, марка DAF, модель ТЕ 95 XF, 2002 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та від 30 листопада 2010 року №111940-Д32 щодо транспортного засобу - вантажний сідловий тягач-Е, марка DAF, модель XF 95 430 F, 2003 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

27 жовтня 2010 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №Ш940-ДІ1, за яким в іпотеку банку передано житловий будинок, загальною площею 117,6 кв. м, житловою площею 84,9 кв. м, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, реєстраційний номер 13011214, номер запису 21528, в книзі 129, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

24 травня 2022 року на адресу Банку надійшов лист від Першої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про те, що на майно боржника ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 травня 2022 року за реєстровим №1-50 на ім`я ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_4 мала кредитну заборгованість у розмірі 871 988,68 грн, на підставі статті 1282 ЦК України, Банк вважав, що спадкоємці боржника зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

АТ «ПроКредит Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за рамковою угодою від 26 березня 2010 року №FW3001.16 зі змінами, договором про надання траншу від 30 листопада 2010 року №3001.41394/FW3001/16 зі змінами, у загальному розмірі 871 988,68 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 519 410,15 грн, процентів у сумі 8845,09 грн, процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 17 605,11 грн та пені у сумі 326 128,33 грн.

Позиція відповідачів у суді першої інстанції

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вважали вимоги банку безпідставними, а тому просили відмовити у їх задоволенні. Відповідачі вказували, що зобов`язання поручителя ОСОБА_3 припинилися на підставі закону одночасно зі смертю боржника.

Також посилались на те, що між Банком та позичальником було укладено угоди про збільшення ліміту кредитування та збільшення відсоткової ставки, і ці зміни не були узгоджені з поручителем, що також є підставою для відмови в позові.

Щодо вимог до ОСОБА_1 відповідачі вважали, що кредитором пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємця боржника, просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2023 року позов Банку задоволено частково.

З ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредит Банк» в межах вартості майна, одержаного нею у спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто заборгованість за Рамковою угодою №FWFW001.16 від 26.03.2010 зі змінами, Договором про надання траншу №3001.41394/FW3001.16 від 30.11.2010 зі змінами, станом на 04.04.2016 у розмірі 871 988,68 грн, яка складається з: капіталу у сумі 519 410,15 грн, процентів у сумі 8845,09 грн, процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 17 605,11 грн та пені у сумі 326 128,33 грн.

У задоволенні позовних вимог АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 відмовлено.

З ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредит Банк» стягнуто судовий збір у сумі 13 079,83 грн.

Частково задовольняючи позов Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не пропустив строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця позичальника ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах позовної давності, наслідки пропуску якої просила застосувати ОСОБА_1 . Суд вважав доведеними вимоги Банку до ОСОБА_1 у розмірі 871 988,68 грн, що включають серед іншого і стягнення пені у сумі 326 128,33 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 , суд першої інстанції керувався тим, що на поручителя може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки, як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. Взявши до уваги те, що у договорі поруки, укладеному між АТ «ПроКредит Банк» і ОСОБА_3 , відсутнє відповідне застереження (згода відповідати за виконання зобов`язання у разі переведення боргу), оскільки позичальник ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого була припинена її правоздатність, а позов Банк пред`явив у липні 2022 року, підстав для стягнення кредитної заборгованості з поручителя немає.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

З АТ «ПроКредит Банк» на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 19 619,74 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , апеляційний суд керувався тим, що позивач пропустив позовну давність, встановлену статтею 257 ЦК України, про застосування якої заявила відповідачка, оскільки строк позовної давності Банку до спадкоємця боржника розпочав свій перебіг з моменту прийняття спадщини, у цьому випадку з 04 квітня 2016 року, так як ОСОБА_1 станом на час смерті спадкодавиці ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була малолітньою та була зареєстрована за однією адресою із спадкодавицею.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 320/9961/15-ц, початком перебігу позовної давності є день, коли банк отримав повідомлення приватного нотаріуса з інформацією про коло спадкоємців померлого боржника. З цієї дати настали одночасно обов`язкові умови для початку перебігу позовної давності, передбачені у частині першій статті 261 ЦК України: банку на цей момент вже було відомо про порушення його права, а також отримано відомості про особу, яка його порушила.

У спірних правовідносинах початок перебігу позовної давності не міг бути визначений раніше, незважаючи на те, що банку було відомо про прострочення виконання та існування заборгованості за кредитним договором, оскільки до отримання повідомлення приватного нотаріуса банку не була відома особа, до якої безпосередньо необхідно звернутися з вимогою про її погашення. Довідавшись про таку особу, у банку відпали перешкоди у реалізації своїх повноважень заявити вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, новим боржником за яким стала спадкоємець. Саме з моменту отримання банком відомостей про коло спадкоємців померлого боржника починає перебіг строк позовної давності у спірних правовідносинах.

У справі, що переглядається, встановлено факт дотримання банком строків та порядку пред`явлення вимог до спадкоємця боржника. Банк, проявляючи розумну обачність у забезпеченні своїх прав та охоронюваних інтересів, цікавився рухом спадкової справи та вчиняв дії, направлені на з`ясування кола спадкоємців, зокрема, 17 травня 2016 року АТ «ПроКредит Банк» звернулося до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з проханням надати інформацію про спадкоємців ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідь на яку отримало лише 12 травня 2022 року, а з цим позовом Банк звернувся 10 червня 2022 року.

З огляду на зазначене, Верховний Суд виснував, що враховуючи його правові висновки у спірних правовідносинах щодо початку перебігу позовної давності за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, висновок апеляційного суду про те, що банк пропустив позовну давність у контексті цієї справи, є передчасним.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в частині стягнення з неї заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначала, що суд першої інстанції мав би застосувати до спірних правовідносин норми ст. 1281, 1282 ЦК України в редакції, яка діяла станом на момент відкриття спадщини, чого зроблено не було.

ОСОБА_1 наголошувала на тому, що Банк був повідомлений про відкриття спадщини, про що свідчить його лист від 17 травня 2016 року, направлений до Першої миколаївської державної нотаріальної контори, а тому обчислення передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції, що діяла на час відкриття спадщини) строку має здійснюватися саме з цієї дати. З огляду на зазначене ОСОБА_1 наполягала на тому, що Банк втратив право вимоги до спадкоємців померлої ще ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відлік позовної давності з моменту отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину є помилковим.

Крім того апелянт вказувала, що визначаючи суму заборгованості, суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги Банку щодо стягнення з неї пені у сумі 326 128,33 грн, нарахованої за період з 25.11.2010 до 04.04.2016. Однак, на думку відповідача, вказана пеня не може бути стягнута з неї, оскільки це протирічить вимогам ч.3 ст.1231 ЦК України.

Також ОСОБА_1 вказувала на помилковість висновків суду про неможливість застосування наслідків спливу позовної давності.

Доводи інших учасників справи

Банком подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

26 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», було укладено Рамкову угоду №FW3001.16, за умовами якої кредитор зобов`язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку та на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а позичальник зобов`язується належно виконувати всі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати всі інші зобов`язання, передбачені Угодою та Кредитними договорами.

Згідно з п.2.2 Рамкової угоди №FW3001.16 встановлюються наступні ліміти умов кредитування позичальника: ліміт суми кредитування - еквівалент 600 000,00 грн, ліміт строку кредитування - 120 місяців, максимальний розмір процентів - 40 % річних.

Відповідно до положень п. 4.4 Рамкової угоди №FW3001.16 у випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними Кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом "факт/360" від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення.

У п. 10.2 Рамкової угоди №FW3001.16 передбачено, що при порушенні встановлених Договорами строків погашення грошових зобов`язань позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1 % за умови подання кредитором відповідного повідомлення позичальнику про таке збільшення.

Відповідно до п.11.4 Рамкової угоди №FW3001.16 усі додатки, зміни та/або доповнення до Угоди, а також Кредитні договори є невід`ємною частиною, не мають самостійного значення і на них поширюються положення Угоди.

Згідно з положеннями п.12.3 Рамкової угоди №FW3001.16 до усіх вимог, що випливають з Угоди та Кредитних договорів, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

26 березня 2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», укладено договір поруки №119351-ДП1, згідно з умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника ОСОБА_4 у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Розмір зобов`язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір зобов`язань, які виникають з рамкової угоди від 26 березня 2010 року № FWFW3001.16 і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з урахуванням всіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення договору становлять: ліміт суми кредитування - сума еквівалентів 600 000,00 грн, ліміт строку кредитування - до 26 березня 2020 року, максимальний розмір процентів - 40 % річних.

31 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є позивач, укладено договір застави рухомого майна №111940-ДЗ1, відповідно до умов якого для забезпечення повного виконання основних зобов`язань та вимог заставодержателя ПАТ «ПроКредит Банк» заставодавець ОСОБА_4 передає в заставу майно, яке належить їй на праві власності: транспортний засіб, тип - вантажний сідловий тягач-Е, марка DAF, модель ТЕ 95 XF, 2002 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , загальна заставна вартість - 124 800,00 грн.

22 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є позивач, укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до рамкової угоди, відповідно до якого ліміт суми кредитування збільшено до 1 180 000,00 грн.

27 жовтня 2010 року між ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», і ОСОБА_4 укладено договір іпотеки №Ш940-ДІ1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р. В., за яким в іпотеку банку передано житловий будинок, загальною площею 117,6 кв. м, житловою площею 84,9 кв. м, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, реєстраційний номер 13011214, номер запису 21528, в книзі 129, місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Заставна вартість - 526 441,58 грн.

30 листопада 2010 року між ОСОБА_4 і ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», укладено договір застави рухомого майна №111940-Д32, відповідно до умов якого для забезпечення повного виконання основних зобов`язань та вимог заставодержателя ПАТ «ПроКредит Банк» заставодавець ОСОБА_4 передає в заставу майно, яке належить їй на праві власності: транспортний засіб, тип - вантажний сідловий тягач-Е, марка DAF, модель XF 95 430F, 2003 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , загальна заставна вартість - 120 000,00 грн.

30 листопада 2010 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ПроКредит Банк» укладено Договір про надання траншу №3001.41394/FW3001.16-ДТЗ, згідно з умовами якого кредитор на підставі та умовах Рамкової угоди №FW3001.16 від 26.03.2010 та цього договору надає позичальнику кредит в розмірі 250 000,00 грн на строк 36 місяців зі сплатою 23 % річних.

16 листопада 2012 року між ОСОБА_4 і ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», укладено договір № 1 про внесення змін до договору траншу від 30 листопада 2010 року №3001.41394/FW3001.16-ДТЗ, яким сторони вирішили змінити процентну ставку за договором про надання траншу на 15 % річних.

25 квітня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ПроКредит Банк» укладено договір № 3 про внесення змін до договору траншу від 30 листопада 2010 року № 3001.41394/FW3001.16-ДТЗ, а саме змінено строк користування кредитом - 45 календарних місяців від дати видачі кредиту включно, викладено графік повернення кредиту в новій редакції.

01 серпня 2014 року між ОСОБА_4 і ПАТ «ПроКредит Банк» укладено договір № 4 про внесення змін до договору траншу від 30 листопада 2010 року № 3001.41394/FW3001.16-ДТЗ, згідно з яким змінено строк користування кредитом - 49 календарних місяців від дати видачі кредиту включно, та розмір процентів за користування кредитом - 12 % річних.

01 грудня 2014 року між ОСОБА_4 і ПАТ «ПроКредит Банк» укладено договір № 5 про внесення змін до договору траншу від 30 листопада 2010 року № 3001.41394/FW3001.16-ДТЗ, яким змінено строк користування кредитом - 54 календарних місяці від дати видачі кредиту включно.

06 травня 2015 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ПроКредит Банк» укладено договір № 6 про внесення змін до договору траншу від 30 листопада 2010 року № 3001.41394/FW3001.16-ДТЗ, яким змінено строк користування кредитом - 66 календарних місяців від дати видачі кредиту включно.

Згідно з графіками повернення кредиту, підписаними Банком та ОСОБА_4 , під час внесення усіх змін до договору сума кредиту становила 865 000 грн.

29 жовтня 2015 року АТ «ПроКредит Банк» направило на адресу ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_3 вимогу про повне дострокове погашення кредитної заборгованості у сумі 561 234,21 грн, яка складалася з боргу по капіталу у сумі 3979,30 грн, боргу по процентах у сумі 18 355,65 грн, процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 53,82 грн, капіталу дострокового погашення у сумі 521 865,45 грн та пені у сумі 16 979,99 грн.

Ця вимога була отримана ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, заборгованість ОСОБА_4 перед АТ «ПроКредит Банк» за період з 25.11.2010 по 04.04.2016 рр. становить 871 988,68 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 519 410,15 грн, процентів у сумі 8845,09 грн, процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 17 605,11 грн та пені у сумі 326 128,33 грн.

17 травня 2016 року АТ «ПроКредит Банк» звернулось до Першої миколаївської державної нотаріальної контори із вимогою кредитора спадкодавця, у якій просило нотаріуса поінформувати спадкоємців ОСОБА_4 про її борг перед АТ «ПроКредит Банк» на суму 872 091,81 грн та поінформувати АТ «ПроКредит Банк» про спадкоємців, які прийняли спадщину.

За заявою АТ «ПроКредит Банк» Першою миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №446/2016 щодо майна спадкодавиці ОСОБА_4

11 травня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Першої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про те, що на частку у спільному майні подружжя він не претендує, спадщину не прийняв та не претендує на неї.

12 травня 2022 року ОСОБА_1 - донька ОСОБА_4 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

12 травня 2022 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1-50. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1) автомобіля вантажного сідлового тягача-Е, марка DAF, модель ТЕ 95 XF, 2002 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 2) автомобіля вантажного сідлового тягача-Е, марка DAF, модель XF 95 430F, 2003 року випуску, колір білий, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ; 3) автомобіля легкового, комбі-В, VOLKSWAGEN GOLF 1.6, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов (шасі, рама, коляска) НОМЕР_6 , колір чорний.

12 травня 2022 року листом Перша миколаївська державна нотаріальна контора повідомила АТ «ПроКредит Банк» про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до Звіту про оцінку житлового будинку АДРЕСА_1 , вартість цього майна станом на 01 червня 2016 року становила 1 052 600 грн.

З звіту про оцінку вартості майна №ПКБ-031-23.02 від 06.03.2023 випливає, що вартість зазначеного вище житлового будинку станом на 04.03.2023 становила 842 000 грн.

З звіту про оцінку вартості майна №ПКБ-031-23.01 від 07.03.2023 вбачається, що ринкова вартість вантажного сідлового тягача-Е, марка DAF, модель XF 95 430F, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 станом на 06.03.2023 становила 302 000 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з нормами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц (провадження №14-53цс18), оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Частиною третьою статті 1231 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Частина третя статті 1231 ЦК України є спеціальною нормою, яка встановлює виникнення у спадкоємця обов`язку зі сплати неустойки на користь кредитора, якщо вона була присуджена за життя спадкодавця.

За відсутності судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора неустойки (штрафу, пені), до спадкоємців не переходить обов`язок зі сплати неустойки (постанови Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №195/1633/18 та від 24 лютого 2021 року у справі №182/4418/14-ц).

Відповідно до статті 1281 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц (провадження №14-53цс18).

Згідно із статтею 1282 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.

Вирішуючи спори про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

-чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

-коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

-при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

-при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз змісту статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

У постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №320/9961/15-ц зроблено правовий висновок про те, що початком перебігу позовної давності є день, коли банк отримав повідомлення приватного нотаріуса з інформацією про коло спадкоємців померлого боржника. З цієї дати настали одночасно обов`язкові умови для початку перебігу позовної давності, передбачені у частині першій статті 261 ЦК України: банку на цей момент вже було відомо про порушення його права, а також отримано відомості про особу, яка його порушила.

У спірних правовідносинах початок перебігу позовної давності не міг бути визначений раніше, незважаючи на те, що банку було відомо про прострочення виконання та існування заборгованості за кредитним договором, оскільки до отримання повідомлення приватного нотаріуса банку не була відома особа, до якої безпосередньо необхідно звернутися з вимогою про її погашення. Довідавшись про таку особу, у банку відпали перешкоди у реалізації своїх повноважень заявити вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, новим боржником за яким стала спадкоємець. Саме з моменту отримання банком відомостей про коло спадкоємців померлого боржника починає перебіг строк позовної давності у спірних правовідносинах.

Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі №456/4355/15-ц, від 07 квітня 2021 року у справі №727/4094/19, від 21 серпня 2019 року у справі №344/10715/16 та від 01 червня 2021 року у справі №751/8658/15-ц.

Задовольняючи позовні вимоги Банку до ОСОБА_1 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не пропустив строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця позичальника ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах позовної давності, наслідки пропуску якої просила застосувати ОСОБА_1 . Суд вважав доведеними вимоги Банку до ОСОБА_1 у розмірі 871 988,68 грн, що включають серед іншого і стягнення пені у сумі 326 128,33 грн.

Колегія суддів, приймаючи до уваги вищевикладені норми законодавства та правові висновки Верховного Суду, погоджується з висновком суду про дотримання Банком строків та порядку пред`явлення вимог до спадкоємця боржника. Банк, проявляючи розумну обачність у забезпеченні своїх прав та охоронюваних інтересів, цікавився рухом спадкової справи та вчиняв дії, направлені на з`ясування кола спадкоємців, зокрема, 17 травня 2016 року АТ «ПроКредит Банк» звернулося до Першої миколаївської державної контори з проханням надати інформацію про спадкоємців ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідь на яку отримало лише 12 травня 2022 року, а з цим позовом банк звернувся 10 червня 2022 року.

Проте колегія суддів не може погодитися з позицією суду про можливість стягнення зі спадкоємця неустойки, оскільки відсутнє судове рішення про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь кредитора неустойки. За вказаного до спадкоємця ОСОБА_1 не перейшов обов`язок зі сплати пені за кредитним договором від 26 березня 2010 року.

За такого колегія суддів вважає, що наявні підстави тільки для часткового задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості, а саме на суму 545 860,35 грн, яка складається з: тіла кредиту у сумі 519 410,15 грн, процентів у сумі 8845,09 грн та процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 17 605,11 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів констатує, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у бік зменшення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПроКредит Банк» з 871 988,68 грн до 545 860,35 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - зміні в частині вирішення позовних вимог АТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, змінив оскаржуване рішення суду, задовольнивши позовні вимоги позивача частково на 63%, то наявні підстави для нового розподілу судових витрат.

Відповідач за розгляд справи в суді першої інстанції має відшкодувати позивачу 8240,29 грн судового збору, а позивач відшкодувати відповідачу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 7259,30 грн судового збору.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 та розподілу судових витрат змінити.

Зменшити розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «ПроКредит Банк» з 871 988,68 грн до 545 860,35 грн, яка складається з: тіла кредиту у сумі 519 410,15 грн, процентів у сумі 8845,09 грн, процентів за неправомірне користування кредитом у сумі 17 605,11 грн; та розмір судового збору з 13 079,83 грн до 8240,29 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 7259,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 13 листопада 2024 року.