КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Київ

Справа № 2-136/11

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», яка подана представником Семенченком Русланом Олександровичем, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року, постановлену у складі судді Журибеди О.М., за заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У грудні 2022 року позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду із заявою, у якій просить поновити ПАТ АБ «Укргазбанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва по справі № 2-136/11 від 03 жовтня 2013 року.

Заяву мотивовано тим, що 03 жовтня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-136/11 на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2013 року у справі № 2-136/11 за позовом ПАТ КБ «Укргазбанк» про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором. Заявник вказує, що виконавчий лист на адресу ПАТ АБ «Укргазбанк» не надходив. Про втрату/знищення виконавчого документа ПАТ АБ «Укргазбанк» дізнався лише з довідки Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 30.09.2022 року, відповідно до якої виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2013 року №2/759/22/13 було втрачено при пересиланні. За вказаних обставин, заявник просить поновити строк для пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого документа та видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року в задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22 травня 2024 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2023 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», яка подана представником Семенченко Р.О. на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2023 року у справі № 2-136/11 , позивач просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2023 року та прийняти постанову, якою задовольнити заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме :

- поновити АБ «Укргазбанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, який виданий 03.10.2023 року Святошинським районним судом м. Києва по справі № 2-136/11.

-видати ПАТ АБ «Укргазбанк» дублікат виконавчого листа на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2013 по справі № 2-136/11.

Вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви банку порушив права АБ «Укргазбанк» як стягувача, на користь якого ухвалено судове рішення, та не застосував/невірно застосував вимог ст.ст. 18,260,263,264, пп. 17.4. Розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України, ст. ст. 129 та 129-І Конституції України і не звернув уваги на наступне.

Про втрату/знищення виконавчого документа АБ «Укргазбанк» дізнався лише з довідки Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 30.09.2022 року, внаслідок чого строк для його повторного пред`явлення було пропущено з поважних причин.

АБ «Укргазбанк» вважає, що наведені у заяві банку причини щодо пропуску

строку для пред`явлення виконавчого документа по справі № 2-136/11 до виконання, а

саме те, що оригінал виконавчого листа, який перебував на виконанні у ВДВС, був

втрачений органами виконавчої служби при пересилці/знищений разом з матеріалами

виконавчого провадження, свідчать про відсутність у стягувача об`єктивної можливості

подати повторно виконавчий документ до виконання у встановлені чинним

законодавством строки.

Таким чином банк не може надати будь-яких інших доказів, крім довідки виданої

органом державної виконавчої служби, на виконанні в якому знаходився виконавчий лист, про втрату виконавчого документу, оскільки таких документів не існує на даний час.

Проте, всупереч вимог ст. ст. 2,10,13, 79,80,89,263,264 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду викладених у постановах від 17.09.2020 у справі №344/18277/18, від 15.09.2020 у справі №753/18590/17, від 09.10.2019 у справі № 2-6471/06 , у справі № 61-10609св19 від 13.05.2021 у подібних правовідносинах.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Семенченко Р.О. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п.17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України ( набув чинності з 15.12.2017 року) у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З викладеного вбачається, що суд поновлює строк виключно у випадку пропущення строку з поважних причин, а обов`язок доведення поважності причин пропуску строку покладено на особу, яка подає клопотання про поновлення строку.

Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання .

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Звертаючись до суду з даною заявою, представник заявника ПАТ АБ «Укргазбанк» обґрунтовує вимоги заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання тим, що про втрату/знищення виконавчого документа ПАТ АБ «Укргазбанк» дізнався лише з довідки Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 30.09.2022 року, відповідно до якої виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2013 року №2/759/22/13 надіслано стягувачу разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.02.2017 року. Згідно з заявою стягувача від 20.09.2022 року постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.02.2017 року та оригінал виконавчого листа від 03.10.2013 року на адресу банку на надходили. Отже, виконавчий лист було втрачено при пересиланні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 28 березня 2023 року про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, заявник не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку.

З висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 124 437 доларів США 50 центів та 333 107 грн. 23 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно штраф за невиконання умов договору іпотеки в сумі 5 000 грн.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості, шляхом проведення прилюдних торгів, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Святошинською районною у м. Києві радою 16 листопада 2005 року, на підставі розпорядження №1702 від 16 листопада 2005 року та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 24 листопада 2005 року в реєстрі за №2761.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ акціонерний банк "Укргазбанк" судовий збір в сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього - 1 820 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , солідарно, на користь держави судовий збір в сумі 1 621 грн. ( а.с. 216 - 220, т. 1).

Згідно з розпискою на заяві про отримання копії рішення суду та виконавчого листа, представник банку ОСОБА_6 03 жовтня 2013 року отримала копію рішення суду та 5 (п`ять) виконавчих листів ( а.с. 224, т. 1)

Відповідно до вказаних виконавчих листів, рішення набрало законної сили 16 серпня 2013 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 16 серпня 2014 року ( а.с. 73, т. 2, а.с. 66-67, т. 7)

Ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року було задоволено подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Владко Р.О. про видачу дубліката виконавчого листа

Видано дублікат виконавчого листа №2/759/22/13, виданий 03.10.2013 року Святошинським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 , солідарно, на користь ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 124 437 доларів США 50 центів та 333 107 грн. 23 коп.

Видано дублікат виконавчого листа №2/759/22/13, виданий 03.10.2013 року Святошинським районним судом м. Києва, про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості, шляхом проведення прилюдних торгів, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року було задоволено подання Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа у даній справі щодо боржника ОСОБА_3 ( а.с. 71-77, т. 2 ).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року було відмовлено у задоволені заяви ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк» про роз`яснення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.05.2013 року ( а.с. 155, т. 2).

Також з матеріалів справи встановлено, що виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували на примусовому виконанні.

16.06.2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ винесена постанова про повернення виконавчого листа щодо ОСОБА_2 стягувачеві, яка мотивована тим, що виконавче провадження завершене на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Виконавчий лист, виданий судом 08.04.2016 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , було повернуто Відділом виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві стягувачу за його заявою згідно з п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що 05.07.2019 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

20.08.2019 року стягувач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. із заявою про відкриття виконавчого провадження, яке було відкрито 21.08.2019 року та виконавцем було вчинено виконавчі дії, спрямовані на виконання судового рішення, що підтверджується копією матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 ( а.с. 1-250, т. 5, а.с 1- 190, т. 6)

В червні 2020 року боржник ОСОБА_2 зверталася в суд зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року, у задоволенні скарги було відмовлено.

Як вбачається з довідки начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 30.09.2022 року, виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2013 року за № 2/759/22/13 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 124 437,5 доларів США та 333 107,23 грн., боржником у якому була ОСОБА_1, перебував на виконанні у відділі ( виконавче провадження НОМЕР_2).

08.02.2017 року державним виконавцем відділу, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Копію постанови разом з оригіналом виконавчого документа направлено ПАТ АБ «Укргазбанк» за адресою м. Київ, вул. Празька, 5. Згідно з заявою стягувача від 20.09.2022 року постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.02.2017 року та оригінал виконавчого листа від 03.10.2013 року на адресу банку на надходили. Отже, виконавчий лист було втрачено при пересиланні. ( а. 59-60, т. 7).

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі, що є істотним, із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката або у зв`язку із поновленням такого строку, що відповідає наведеному вище правовому висновку Великої Палати, а також правовій позиції Верховного Суду в постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 10/339/10 та від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.

Відповідно до частини першої статті 443 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно, умовою для видачі дубліката виконавчого документу є звернення стягувача із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або поновлення такого строку судом, та у разі доведеності втрати його оригіналу.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник послався на те, що він не отримав копії постанови від 08 лютого 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу та йому не було відомо про втрату виконавчого документу. Про постанову від 08 лютого 2017 року він дізнався лише 30 вересня 2022 року після звернення до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із відповідною скаргою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернувшись із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк» не надав доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Встановлено, що на час видачі виконавчого листа від 03 жовтня 2013 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, відповідно до статті 22 якого рішення суду може бути пред`явлено до виконання протягом року.

На час повернення виконавчого документа стягувачу та звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа діяв Закон 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пунктів 5, 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тобто встановлено, що після повернення виконавчого листа у лютому 2017 року, строк його пред`явлення до виконання з огляду на вимоги ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний з 05 жовтня 2016 року) почав перебіг з дня повернення.

Як вбачається з вищевказаної довідки начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області від 30.09.2022 року, примусове виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2013 року у справі № 2-136/11 щодо боржника ОСОБА_1 здійснювалось у виконавчому провадженні № НОМЕР_3. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була прийнята державним виконавцем 08 лютого 2017 року.

Разом з тим, зі скарги стягувача щодо зобов`язання державного виконавця направити на адресу АБ «Укргазбанк» оригінал виконавчого листа, боржником у якому є ОСОБА_1, вбачається, що стягувач звернувся до органу державної виконавчої служби лише 20 вересня 2022 року, при цьому будучи обізнаним, що відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження № НОМЕР_3 є завершеним у зв`язку з винесенням державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, розміщеної в загальному доступі на сайті Міністерства юстиції України, виконавче провадження № НОМЕР_3 було відкрито 04 жовтня 2016 року, та є завершеним.

З викладеного вбачається, що виконавчий лист було пред`явлено стягувачем до виконання у жовтні 2016 року, постановою державного виконавця від 08 лютого 2017 року виконавчий лист повернуто стягувачу, а із заявою про видачу дубліката виконавчого листа банк до суду звернувся 06 грудня 2022 року, тобто через два роки після спливу трирічного строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Доводи апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо наявності поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які обумовлені втратою виконавчого листа при пересилці, про що банк дізнався лише з довідки від 30 вересня 2022 року, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані та непереконливі.

З матеріалів справи встановлено, що стягувач звернувся з запитом щодо ходу виконавчого провадження лише у вересні 2022 року, тобто через 6 років з часу відкриття виконавчого провадження та більш ніж через 5 років з дня повернення виконавчого листа стягувачу. При цьому стягувач не наводив обґрунтованих доводів та не надавав доказів щодо причин відсутності зацікавленості ходом виконавчого провадження впродовж тривалого часу.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь. Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Згідно з ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач як сторона виконавчого провадження наділений широким колом повноважень щодо контролю за діями виконавця, в тому числі має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем не використано свого права, передбаченого вимогами Закону, як сторони виконавчого провадження, в тому числі на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця тощо, що у свою чергу свідчить про недобросовісне відношення кредитора до забезпечення своїх прав як стягувача та виконання обов`язків як сторони у справі.

Відсутність протягом більш ніж п`яти років будь-яких дій з боку стягувача та інтересу до виконання судового рішення боржником ОСОБА_1 , при тому, що з матеріалів справи встановлено, що виконавчі листи щодо інших боржників ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) перебували на виконанні та виконавцями вчинялись виконавчі дії, доводить невжиття стягувачем ефективних заходів, які мали б призвести до обізнаності та своєчасного отримання відповідної інформації стосовно стану виконавчого провадження, боржником у якому була ОСОБА_1 , та неналежне здійснення своїх обов`язків, як стягувача.

Крім того, слід врахувати правовий статус стягувача - юридична особа (банк), яка достеменно обізнана з процедурою виконавчого провадження, має добросовісно користуватися процесуальними правами та сприяти ефективному та своєчасному виконанню судового рішення, володіє відповідними інструментами та має можливість відслідковувати хід виконавчого провадження за допомогою відкритих реєстрів.

Наведене у сукупності свідчить, що стягувач не цікавився виконанням судового рішення боржником ОСОБА_1 та належно не здійснював своїх прав як учасник виконавчого провадження, що у свою чергу стало причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання і свідчить про відсутність поважних причин його пропуску.

Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування судом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.18 ЦПК України, згідно яких виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що підтверджується практикою ЄСПЛ, а відсутність можливості домогтися виконання судового рішення на його користь становить втручання у його право власності, захищене ст.1 Першого протоколу Конвенції (справи «Горнсбі проти Греції», «Іванов проти України», «Агрокомплекс проти України», «Крутько проти України», Шмалько проти України»), колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку, судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. А згідно ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, буде свідчити про його безпідставність та необґрунтованість і порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявник не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Отже, оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, адже поважні причини пропуску такого строку судом не встановлені, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цієї заяви.

Інші доводи апеляційної скарги стягувача висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції додержано норм матеріального і процесуального права, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», яка подана представником Семенченком Русланом Олександровичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 28 травня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.