КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 760/12344/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», яка подана представником Легезіним Олексієм Геннадійовичем, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Аксьонової Н.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про припинення обтяження рухомого майна,

встановив:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ДП «Національні інформаційні системи», про припиненняобтяження рухомого майна.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.06.2018 року на підставі договору застави від 20.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Другової В.А. було накладено заборону відчуження автомобіля «Skoda Rapid Ambition», 2013 року, д.н.з. НОМЕР_1 , який було придбано ОСОБА_1

10.09.2018 року заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20.06.2013 року № 428/06/2013/037 у загальному розмірі 77 553,31 грн.

На підставі цього рішення 03.04.2019 року відкрито виконавче провадження АСВП № НОМЕР_5, та внаслідок повного погашення заборгованості 17.02.2020 року Головним державним виконавцем ЦМ відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, проте банком до теперішнього часу не знято заборону.

Таким чином, банк чинить перешкоди у здійсненні права власності, а саме розпорядження його власним майном як добросовісному набувачу.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд припинити обтяження (обмеження) та виключити запис з Державного реєстру обтяжень про обтяження рухомого майна (заборона відчуження) від 20.06.2018 року № 16944997, застосоване відповідно до договору застави від 20.06.2013 року № 2203/116-А, на транспортний засіб, автомобіль «Skoda Rapid Ambition», 2013 року, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , а також просить покласти судові витрати по справі на відповідача.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року позовні вимоги про припинення обтяження рухомого майна - задоволено.

Припинено обтяження та виключено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля «Skoda Rapid Ambition», д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 992,40 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Легезін О.Г. звернувсяз апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2018 року у справі № 233/2979/18 встановлено наявність та розмір заборгованості позичальника за кредитним договором від 20.06.2013 року № 428/06/2013/037 саме станом на 24.05.2018 року. Суд безпідставно зробив висновок про стягнення вказаним рішенням суду з позичальника саме всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Очевидним є невиконання зобов`язань позивачем за кредитним договором (та відповідно наявність в АБ «Укргазбанк» права на стягнення з позивача) в частині нарахованих та несплачених позичальником процентів за користування кредитними коштами за період з 24.05.2018 року по дату звернення АБ «Укргазбанк» до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, а також права банку на нарахування та стягнення з позичальника грошових сум в порядку статті 625 ЦК України з урахуванням умов кредитного договору. Позивачем не надано суду жодних доказів про сплату суми відсотків за користування кредитними коштами за період з 24.05.2018 року по дату звернення банку до суду в 2018 році.

Крім того, позовні вимоги не можуть бути пред`явлені до відповідача, оскільки останній не наділений повноваженнями припинення обтяжувати нерухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі, фіксуючи ці відомості в Державному реєстрі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що наявність у відповідача рішення щодо дострокового стягнення заборгованості з позивача є законною та обґрунтованою підставою вважати, що за ініціативи банку було зупинено дію кредитного договору. В розумінні частини другої статті 1050 ЦК України за даним кредитним договором припинено нарахування передбаченої кредитним договором заборгованості, оскільки банк уже скористався таким правом на дострокове стягнення заборгованості відповідно до умов договору.

Банк не надав розрахунку заборгованості та інші первинні документи, що можуть встановити суму заборгованості. В свою чергу позивач надав усі допустимі докази, які підтверджують повне фактичне виконання рішення суду, а також зазначає на законні підстави зняття обтяження з його транспортного засобу.

В судовому засіданні ( в режимі відеоконференції) представник відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Легезін О.Г. підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник ОСОБА_1 належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 20.06.2013 року № 428/06/2013, виконавши заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2018 року у справі № 233/2979/18 про дострокове стягнення з нього всієї суми кредитної заборгованості, про що свідчить постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку із чим основне зобов`язання припинилось на підставі ст. 599 ЦК України, а відтак припиненою є й застава як похідна від основного зобов`язання. За таких обставин наявні правові підстави для припинення обтяження та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження спірного автомобіля.

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, вважає їх законними та обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20.06.2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 428/06/2013/0317, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 138 620 грн для придбання автомобіля марки «Skoda», моделі «Rapid Ambition», 2013 року випуску із встановленим терміном повернення кредиту - до 19.06.2018 року (т.1 а.с. 7-10).

20.06.2013 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами укладено договір застави № 2203/116-А, що посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Друговою В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 721, відповідно до умов якого предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Skoda», моделі «Rapid Ambition», 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , колір бежевий, тип легковий хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 44-51).

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року у справі № 233/2979/18 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 20.06.2013 року № 428/06/2013/0317, яка виникла станом на 24.05.2018 року, в загальному розмірі 77 553,31 грн (т. 1 а.с. 15).

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 17 лютого 2020 року ВП № НОМЕР_5 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 233/2979/18 від 19.02.2019 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АК «Украгазбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 77 553,31 грн - закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (т. 1 а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 19.06.2013 року власником транспортного засобу марки «Skoda», моделі «Rapid Ambition», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузов: НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 14).

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 21.06.2023 року № 84647560 на транспортний засіб марки «Skoda Rapid Ambition», номер об`єкта: НОМЕР_3 , номер державної реєстрації НОМЕР_1 державним реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» - Новейко-Вадіс О.Г. 02.06.2018 року 11:16:39 за № 16944997 зареєстровано приватне обтяження у вигляді застави рухомого майна на підставі договору застави 2203/116-А (транспортних засобів), серія та номер: 721 від 20.06.2013 року, боржник: ОСОБА_1 , обтяжувач: ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» (т. 1 а.с. 13).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом установлено, що у зв`язку із неналежним виконанням позивачем ОСОБА_1 умов кредитного договору від 20.06.2013 року № 428/06/2013 ПАТ АБ «Укргазбанк» використало право на дострокове повернення кредиту, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року у справі № 233/2979/18 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 20.06.2013 року № 428/06/2013/0317, яка виникла станом на 24.05.2018 року, в загальному розмірі 77 553,31 грн.

На виконання зазначеного судового рішення ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» сплатив кредитну заборгованість у розмірі 77 553,31 грн, у зв`язку із чим 17.02.2020 року головний державний виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Макіївці Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дейнеко О.П. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_5.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

ПАТ АБ «Укргазбанк», звертаючись у червні 2018 року до суду з позовними вимогами про стягнення всієї суми кредитної заборгованості, використало своє право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Доводи представника банку про наявність підстав для стягнення процентів за користування кредитними коштами, нарахованих за період з 24.05.2018 року по дату звернення до суду з позовом 06.06.2018 року, та стягнення платежів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що станом на час звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом ( у вересні 2022 року) будь-яких вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 не пред`являло, а сума кредитної заборгованості та процентів, що належали до сплати на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року у справі № 233/2979/18 про дострокове погашення кредитної заборгованості, були погашені ОСОБА_1 у повному обсязі в лютому 2020 року.

З огляду на викладене, звернення у вересні 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами та нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, не може бути підставою для відмови у задоволенні даного позову, адже сума основної кредитної заборгованості та проценти, що були нараховані банком станом на час звернення до суду з позовом про дострокове погашення кредиту, - сплачені ОСОБА_1 у повному обсязі.

Із урахуванням наведеного безпідставними є доводи сторони відповідача про наявність непогашеної заборгованості позивача за кредитним договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 593 ЦК України передбачено, що з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою, припиняється і право застави.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положеннями ст. ст. 319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі транспортних засобів визначають Закони України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно зі ст. ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень. Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Згідно з ч. 2 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Як встановлено судом, позичальник ОСОБА_1 належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 20.06.2013 року № 428/06/2013, виконавши заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2018 року у справі № 233/2979/18 про дострокове стягнення з нього всієї суми кредитної заборгованості, про що свідчить постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку із чим основне зобов`язання припинилось на підставі ст. 599 ЦК України, а відтак припиненою є й застава як похідна від основного зобов`язання.

З припиненням застави фактично припиняється обтяження спірного автомобіля заставою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає. Проте банк у порушення вимог ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 593 ЦК України не вчинив дій щодо припинення обтяження рухомого майна, переданого у заставу, що є неправомірним та порушує права заставодавця.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для припинення обтяження та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, запис про обтяження автомобіля «Skoda Rapid Ambition», д.н.з. НОМЕР_1 , номер об`єкта: НОМЕР_3 , вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження, обтяжувач: ПАТ АБ «Укргазбанк», дата реєстрація обтяження - 20.06.2018 року, за № 16944997.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги не можуть бути пред`явлені до відповідача, оскільки останній не наділений повноваженнями припинення обтяжувати нерухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі, фіксуючи ці відомості в Державному реєстрі, з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 року в справі № 200/11374/18 (провадження № 61-17508св20) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

У цій справі зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи свідчать, що спір виник між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк», в інтересах якого зареєстровано обтяження на належне позивачу нерухоме майно, а тому належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у постанові від 04.08.2021 року у справі № 206/690/19.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються висновками суду, викладеними в його рішенні.

Суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку відповідно до вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», яка подана представником Легезіним Олексієм Геннадійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.