ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2167/24
провадження № 2/753/3713/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

у січні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 березня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5364592, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За умовами договор відповідачу надано кредит в національній валюті у розмірі 5 500 грн. на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки. 10 серпня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 10-08/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 10 серпня 2023 року до договору факторингу № 10-08/2023 від 10 серпня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 380 грн., з яких: 5 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 880 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 10 серпня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 5364592 в розмірі 17 380 грн.

6 липня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6810778. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи, інші засоби. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27102023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 27102023/1 від 27 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 570 грн., з яких: 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000 грн. - сума заборгованості за відсотками, 570 грн. - сума заборгованості за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27 жовтня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 6810778 в розмірі 12 570 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: за кредитним договором № 5364592 від 25 березня 2023 року в розмірі 17 380 грн., з яких 5 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 880 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 6810778 від 6 липня 2023 року в розмірі 12 570 грн., з яких 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 000 грн. сума заборгованості за відсотками, 570 грн. - сума заборгованості за комісією. Всього просив стягнути суму заборгованості за кредитними договорами у розмірі 29 950 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та постановлено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачу направлялася ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18.

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 25 березня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5364592, згідно якого надано позику в розмірі 5 500 грн., а позичальник зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов договору. Позика надається строком на 80 днів, тобто до 13 червня 2023 року. Базова процентна ставка, фіксована - 2.20000% на день, основна процентна ставка, фіксована - 3.00000% на день (а.с. 7-11).

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був, надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9. договору позики, реквізити та підпис сторін.

Згідно п.п. 2.1. договору позики, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до п.п. 2.5. договору позики, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті.

Підписуючи договір, відповідач підтвердила, що в чіткій та зрозумілій формі отримала інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про Захист персональних даних» (п.п. 10.1.3. договору позики).

Згідно з п.п. 9.1. договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле.

До того ж; відповідно до п.п. 10.1.5. та п.п. 10.1.6. договору позики відповідач підтвердила, що вивчила та повністю погоджується з умовами правил надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною договору, також вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять.

10 серпня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 10-08/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 20-22).

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10 серпня 2023 року до договору факторингу № 10-08/2023 від 10 серпня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 380 грн., з яких: 5 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 880 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 24).

6 липня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6810778, згідно якого надано кредит в розмірі 3 000 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 105 днів, тобто до 19 жовтня 2023 року (а.с. 30-35).

Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи, інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.

У відповідності до п.п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надавались TOB «МІЛОАН» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомилась з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, Відповідач також підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та вона підтверджує, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана їй кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті, фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять.

27 жовтня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27102023/1, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 38-40).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 27102023/1 від 27 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 570 грн., з яких: 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000 грн. - сума заборгованості за відсотками, 570 грн. - сума заборгованості за комісією (а.с. 42).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 25 березня 2023 року було укладено в електронній формі договір позики № 5364592 з ТОВ «МАНІФОЮ» на суму 5 500 грн., а 6 липня 2023 року - кредитний договір № 6810778 з ТОВ «МІЛОАН» на суму 3 000 грн., проте відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула.

З огляду на вищевикладене, а також те, що згідно з розрахунку заборгованості за договором позики № 5364592 загальна сума, яку відповідач мала повернути кредитору, але, як встановлено, такого повернення не здійснила, визначено у розмірі 17 380 грн., з яких: 5 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 880 грн. - сума заборгованості за відсотками, а відповідно до кредитного договору № 6810778 загальна сума, яку відповідач мав повернути становить 12 570 грн., з яких: 3 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000 грн. - сума заборгованості за відсотками, 570 грн. - сума заборгованості за комісією, суд приходить до висновку, що саме вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Ураховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 4, 7, 12-13, 19, 76, 77, 79, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 288, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, т 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) заборгованість у загальному розмірі 29 950 грн. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Гусак