Справа 556/3533/23
Номер провадження 2/556/155/2024

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі судового засідання Кньовець Н.П.,

розглянувши в селищі Володимирець в порядку письмового провадження без виклику сторін за правилами загального позовного провадження цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення різниці між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення різниці між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, 14 вересня 2023 року о 23:00 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Volvo XC60, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , та автомобіля BMV 530, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року у справі № 758/11703/23 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 12.11.2023 року. На момент ДТП транспортний засіб ВМ? 530, д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» відповідно до полісу ОСЦПВ, зареєстрованого в єдиній централізованій базі 20.03.2023 року. Даний факт не потребує доказування в силу ч. 3 ст. 82 ЦПК України, оскільки є загальновідомим, інформація про що міститься у вільному доступі на офіційному веб-сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) за посиланням: https://policy-web.mtsbu.ua/.Про настання страхового випадку було повідомлено страхову компанію у встановленому Законом порядку. В подальшому позивач подав до страхової компанії всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. В подальшому згідно зі страховим актом № 50 страхова компанія визначила суму страхового відшкодування у розмірі 148106,72 грн., яка була виплачена позивачу на його картковий рахунок 27 вересня 2023 року. В жовтні 2023 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), який являється суб`єктом оціночної діяльності з метою оцінки вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 07С/10/23 від 20.10.2023 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 716184,96 грн. а вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням фізичного зносу складників становить 331678,56 грн. Оскільки страхова компанія виконала свої обов`язки в частині виплати позивачу суми страхового відшкодування за умовами укладеного договору із урахуванням франшизи, а вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ перевищує ліміт страховика, то в даному випадку на відповідача покладається обов`язок сплатити потерпілому (позивачу) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В даному випадку на думку позивача ця різниця становить 568078,24 грн. (716184,96- 148106,72).

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на його користь грошові кошти на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди в якості стягнення різниці між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням на загальну суму 568078,24 грн., та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору.

Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 07.12.2023 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 22.12.2023 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 02.05.2024 року підготовче судове засідання у вказаній справі було відкладено.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк представник відповідача адвокат Полюхович О.І. подала відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог. В обґрунтування відзиву вказувала, що 14.09.2023 року о 23.00 год. мала місце ДТП за участю автомобіля, яким керував позивач марки «Вольво» та автомобіля марки «БМВ» під керуванням відповідача, внаслідок якого було спричинено механічні пошкодження для автомобіля позивача. що призвело до матеріальних збитків. Позивачем також констатовано те, що цивільна відповідальність водія автомобіля «БМВ» була застрахований в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», відповідно до страхового полісу ОСЦПВ від 20.03.2023 року.

Відтак, після настання страхового випадку страховою компанією 27.09.2023 року було проведено виплату страхового відшкодування для позивача в розмірі 148106.72 грн. на підставі страхового акту № 50. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту та фактично сплаченим відшкодуванням не ґрунтуються на законі, не підтверджені належними та допустимими доказами і не підлягають задоволенню

18.09.2024 від позивача ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, в якому він наполягає на підставності та обґрунтованості заявлених вимог та вказує, що відповідач все ж таки повинен сплатити на його користь різницю між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

Ухвалою суду від 15.10.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку письмового провадження з повідомленням осіб. Відтак, розгляд справи проведено за відсутності сторін та їх представників, на підставі наданих ними заяв по суті справи та долучених до них доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін та надані ним докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 14 вересня 2023 року о 23:00 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Volvo XC60, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , та автомобіля BMV 530, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року у справі № 758/11703/23 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме в порушенні Правил дорожнього руху під час вказаної ДТП, та накладеного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., в дохід держави. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили 12.11.2023 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних дій відповідачем ОСОБА_2 , зокрема факт дорожньо-транспортної пригоди з участю автомобілів під керуванням сторін, а також винуватість у даній пригоді відповідача.

Цивільна відповідальність водія автомобіля «БМВ» (в даному випадку відповідача ОСОБА_2 ) була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», відповідно до страхового полісу ОСЦПВ від 20.03.2023 року.

Відтак, після настання страхового випадку страховою компанією 27.09.2023 року було проведено виплату страхового відшкодування для позивача в розмірі 148106.72 грн. на підставі страхового акту № 50.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-1? "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №№ 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю га/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, то не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-1? страховим випадком с ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-1? (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Зокрема, відповідно до статті 33 Закону №1961-IV страхувальник, у разі настання ДТП. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди. письмово мас надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. МТСБУ). повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настания ДТП.

У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. МПСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (стаття 34 Закону №1961-IV). Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування.

У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-1V), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП. якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Оскільки ні з боку страхувальника, ні з боку потерпілого (позивача у даній справі) не було недобросовісної поведінки при реалізації ними права на проведення страховою компанією страхового відшкодування, тому страхова компанія здійснили всі необхідні дії для фактичної виплати страхового відшкодування на підставі відповідних документів.

Відповідно до положень статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

На запит представника відповідача страхова компанія повідомила, що на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» працівником страхової компанії було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача та складено акт огляду, на підставі якого складено калькуляцію відновлювального ремонту й визначено коефіцієнт фізичного зносу складових ТЗ. Відповідно до ремонтної калькуляції від 21.09.2023 року вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 328738,40 грн. та з урахування коефіцієнту фізичного зносу 151306.72 грн. При цьому страховою компанією зазначено посилання на п. 36.2 ст. 36 Закону в тому, що страховик мас право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Позивач та страхова компанія досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, відповідно до Заяви щодо досягнення згоди від 25.09.2023 року.

Також страхова компанія вказала, що ОСОБА_1 не подавав заяву про здійснення доплати страхового відшкодування чи про перегляд прийнятого рішення про виплату страхового відшкодування, рецензування розрахунків страхового відшкодування не проводив.

Як вбачається зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, пунктом 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З урахуванням викладених обставин, підтверджених належними та допустимими письмовими доказами, суд погоджується із твердженням відповідача, який вказує, що позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку погодив розмір страхової виплати, і будь-яких доказів на спростування цих тверджень позивач не надав.

На думку суду, до даних відносин застосовуються висновки ВП ВС, що зроблені в Постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, де Велика палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо абсолютності права потерпілого в ДТП на відшкодування шкоди її заподіювачем, визначивши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених законом випадках МТСБУ), та в особи. яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи. чи якщо страховик (МТСБУ) за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у страховій компанії, розмір заподіяної шкоди оцінений страховою компанією та не оспорений потерпілим, страхове відшкодування проведено повністю, відповідач може понести відповідальність перед позивачем лише у розмірі франшизи 3200 грн, яка не була сплачена страховою компанією, однак такої позовної вимоги ОСОБА_1 не заявляв.

Судом також встановлено, що після отримання узгодженої суми страхового відшкодування позивач 05.10.2023 року замовив у ФОП ОСОБА_3 оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, за наслідками оцінки оцінювачем складено звіт, копію якого надано суду. Так, з копії звіту №07С/10/23 від 20.10.2023 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Вольво становить 716184,96 грн., вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням фізичного зносу складників 331678.56 грн., коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ складає 0,63.

Разом з тим, вказаний звіт, на думку суду, не є належним та допустимим доказом, і не свідчить про виникнення у позивача права на отримання додаткового відшкодування, ніж те, яке виплачено за договором страхування. При цьому, суду не надано жодних доказів фактичних витрат, понесених позивачем на відновлення ТЗ, також не наведено обґрунтування, чому з відповідача слід стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу складників.

З огляду на викладені обставини, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами, і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в задоволенні позову судом відмовлено, сплачений позивачем при подачі позову судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 3, 81-83, 89, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення різниці між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням в сумі 568078,24 грн. відмовити.

Повний текст рішення буде складено 02 грудня 2024 року.

На рішення може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду. Апеляцію на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : О.В. Іванків

Повний текст рішення складено 22 січня 2025 року

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .