_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/617/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просить зняти арешт з нежитлового приміщення мансарди, основної площею 28,6 кв.м., підсобного площею 448,8 кв.м., загальною площею 477 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 накладений постановою державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області серії АА №144130 від 30.09.2010 року, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження майна, а саме реєстраційний номер обтяження №10498512, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №144130 від 30.09.2010 року.

Враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб захистити своє порушене право не може, він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та третя особа у судове засідання своїх представників не направили.

Згідно з ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч.1 ст.280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, в ході виконавчого провадження №21810772 постановою державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області серії АА №144130 від 30.09.2010 року накладено арешт з нежитлового приміщення мансарди, основної площею 28,6 кв.м., підсобного площею 448,8 кв.м., загальною площею 477 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 з внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження майна, а саме реєстраційний номер обтяження №10498512, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №144130 від 30.09.2010 року.

08.02.2011р. на підставі акту передачі майна стягувану в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Одеській області 04.02.2011, стягувану ОСОБА_1 було видано свідоцтво, посвідчене Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишовою Н.Г. реєстровий №300, про право власності на нежитлового приміщення мансарди, основної площею 28,6 кв.м., підсобного площею 448,8 кв.м., загальною площею 477 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

На цей час виконавче провадження завершено.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року № 6 (в редакції від 30.06.1978 року № 5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 Цивільного Процесуального Кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадкахособа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При таких обставинах суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, а позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-83, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нежитлового приміщення мансарди, основної площею 28,6 кв.м., підсобного площею 448,8 кв.м., загальною площею 477 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 накладений постановою державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області серії АА №144130 від 30.09.2010 року, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження майна, а саме реєстраційний номер обтяження №10498512, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №144130 від 30.09.2010 року.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.