Справа №1515/1812/12
Провадження №4-с/504/12/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря- Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Доброславського відділу ДВС Південного МУЮ Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження ВП № 71834501 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області № 1515/1812/12, заінтересована особа (учасник провадження, сторона) ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2023 року (дата відправки скарги до суду) ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою.

У своїй скарзі ОСОБА_1 послався на те, що на примусовому виконанні у Доброславському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № 71834501 з виконання виконавчого листа виданого на виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 1515/1812/12, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 19.05.2023 року.

06.12.2023 року виконавцем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

11.12.2023 року ОСОБА_1 на його звернення від 29.11.2023 року повідомлено, що під час розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконавцем враховується середня заробітна плата штатних працівників по Комінтернівському (Одеському) району Одеської області. Вказані відомості містяться на сайті Головного управління статистики в Одеській області.

Скаржник стверджує, що дії виконавця не є вірними, оскільки заборгованість зі сплати аліментів боржника, який офіційно не працевлаштований або є ФОП і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Скаржник стверджує, що в діючому законодавстві відсутній термін «місцевість».

Скаржник стверджує, що поняття "середня заробітна плата для даної місцевості" є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності.

Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат.

Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється

як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону)

Тому, на думку скаржника, розмір аліментів повинен розраховуватись саме із показника середнього заробітку у регіону (області).

В судовому засіданні представник органу ДВС повністю заперечував проти доводів скарги, вважав, що розрахунок заборгованості боржника- ОСОБА_1 по сплаті аліментів в межах ВП № 71834501 проведений у відповідності до вимог діючого закону.

Представник ОСОБА_2 адвокат Земляков О.А. подав письмові заперечення на скаргу, якими доводи скарги не визнав і послався на те, що розрахунок заборгованості по сплаті аліментів має вираховуватись з показника середньої заробітної плати працівника по району, де проживає боржник.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Доброславському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № 71834501 з виконання виконавчого листа виданого 05.05.2023 року на виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.07.2012 року у справі № 1515/1812/12, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї третини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 19.05.2023 року.

06.12.2023 року виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по оплаті аліментів станом на серпень 2023 року.

14.09.2023 року на адресу відділу ДВС надійшла заява представника боржника про працевлаштування боржника у ФОП ОСОБА_5 з 06.09.2023 року, і необхідність направлення виконавчого документу на виконання за місцем роботи боржника.

Постановою державного виконавця від 20.09.2023 року виконавчий документ направлено на виконання до ФОП ОСОБА_5 , де у теперішній час проводяться утримання.

11.12.2023 року ОСОБА_1 на його звернення від 29.11.2023 року повідомлено, що під час розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконавцем враховується середня заробітна плата штатних працівників для даної місцевості.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі- Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно пунктів, 1, 11, 2 частини 1 статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (ч.1 ст. 24 Закону).

В даному випадку виконавче провадження відкрито за місцем проживання (реєстраційного обліку) боржника територія Одеського (колишній Комінтернівський) району Одеської області, с. Фонтанка.

Порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (ч.1 ст. 71 Закону).

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч.3 ст. 71 Закону).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.ч. 1, 2 ст. 195 СК України).

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування ч. ч. 2, 3 ст. 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Ця Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

За змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості.

Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

Законом України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ (набув чинності з 25 березня 2022 року) зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). За рішенням про стягнення аліментів підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці, які здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, перераховують стягнуті кошти на визначений у заяві або зверненні стягувача рахунок, а у разі відсутності реквізитів рахунка стягувача - на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця".

Відповідно до Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Таким чином, починаючи зі звітного періоду за лютий 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органами державної статистики призупинено оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників.

При цьому, будь-яких змін до статті 195 СК України щодо визначення заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, у період воєнного стану законодавцем внесено не було, а тому районний суд, з висновком якого правильно погодився суд апеляційної інстанції, вірно вважав, що у державного виконавця не було підстав розраховувати заборгованість за аліментами іншим чином, аніж з останніх показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики.

Суд вважає, що державний виконавець правомірно та обгрунтовано нарахував заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів по серпень 2023 року виходячи розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики у січні 2022 року, що не порушує права боржника, оскільки при встановленні іншого розміру середньої заробітної плати працівника по Одеському (колишньому Комінтернівському) району (місцевість де проживає боржник) за цей період, державний виконавець буде зобов`язаний зробити перерахунок таких нарахувань. В іншому випадку не нарахування аліментів за цей період та відповідно несплата їх боржником буде порушувати права дитини на отримання аліментів, визначених за рішенням суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про не обґрунтованість заявленої у скарзі вимоги.

Таким чином скарга не підлягає задоволенню.

ОСОБА_6 просить суд стягнути з скаржника ОСОБА_1 судові витрати, що пов`язані із правничою допомогою за договором про надання правової допомоги від 27.02.2024 року № 27-02/2024 укладеного між нею та адвокатом Земляковим О.А.

За умовами даного договору ОСОБА_6 згідно квитанції від 27.02.2024 року сплатила адвокату гонорар у сумі 6000,00 грн.

До заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу додано розрахунок витрат на правничу допомогу, з яким суд погоджується.

Сума 6000 грн. не виглядає явно не справедливою, є обгрунтованою, і відповідає характеру та складності справи.

В силу ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 .

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст. 195 СК України, ст. ст. 258-260, 353, 451 ч.2 ЦПК України, ст. 70,71 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Доброславського відділу ДВС Південного МУЮ Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах виконавчого провадження ВП № 71834501 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області № 1515/1812/12, заінтересована особа (учасник провадження, сторона) ОСОБА_2 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу у сумі 6000,00 (шість тисяч) грн.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів від дня її проголошення.

Суддя В. К. Барвенко