Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2024 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Микуланинець О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді , у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Кислого Андрія Матвійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття арешту, -
Адвокат Кислий А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, який обґрунтовує тим, що 19.02.2010 року позивач придбала у ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу квартири реєстровий № 13. 23.02.2010 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області.
Разом з тим, 10.07.2024 року ОСОБА_1 дізналася про те, що 26.05.2010 р. на квартиру був накладений арешт у виконавчому провадженні № 19427142, що перебувало на виконанні у Міському ВДВС Ужгородського МРУЮ. Підставою накладення арешт є виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 2п-5193 від 25.05.2010 р.
Стягувачем у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_5 , боржником - ОСОБА_2 .
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 не є стороною у спорі, не є учасником справи, вона уклала договір купівлі-продажу квартири з продавцями 19.02.2010 р., тобто до постановлення ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 2п-5193 від 25.05.2010 р. та винесення постанови державного виконавця від 26.05.2010 року, а накладений арешт на її квартиру порушує її право вільно володіти своїм майном, позивач просить суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що був накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 2п-5193 від 25.05.2010 року.
23.12.2024 року від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на вимоги ст. 158 ЦПК України, просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб скасування заходів забезпечення позову.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 20.12.2024 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак, від її представника адвоката Кислого А.М. через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак, у прохальній частині відзиву на позовну заяву від 23.12.2024 року просить суд розгляд справи провести без участі представника ВДВС у м. Ужгороді.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що 19.02.2010 року позивач ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією договору купівлі-продажу квартири зареєстрований в реєстрі № 13, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області, та витягом з Державного реєстру правочинів № 8258887 від 19.02.2010 року.
Згідно витягу № 25383910 від 23.02.2010 року про право власності на нерухоме майно слідує, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області.
Разом з тим, як слідує з постанови від 26.05.2010 року головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у виконавчому провадженні № 19427142, на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 2п-5193 від 25.05.2010 року, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 386362238 від 10.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_2 . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису 23.02.2010 року, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу №13 від 19.02.2010 року, приватний нотаріус Головко В.Є..
Також з даного витягу вбачається, що на вказане нерухоме майно накладено обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 9864195, зареєстровано 26.05.2010 року, на підставі постанови, 8-19427142, від 26.05.2010 року, МВ ДВС МРУЮ. Обтяжувачем є міський відділ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції.
Окрім цього, у судовому засіданні встановлено, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебували матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку, треті сторони без самостійних вимог на боці відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , справа № 2п-5193/10, яку ухвалою суду було витребувано.
Так, з матеріалів вказаної цивільної справи вбачається, що ухвалою суду від 13.07.2010 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом.
23.01.2013 року ухвалою суду первісну та зустрічну позовні заяви залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.
Разом з тим, ухвалою суду від 25.05.2010 року № 2п-5193/10 задоволено клопотання позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 до вирішення заявленого спору по суті.
У відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України (в редакції чинній на момент прийняття рішення про залишення позову без розгляду), якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у
справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового
рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалюючи ухвалу від 23.01.2013 року про залишення первісного та зустрічного позову без розгляду у цивільній справі № 2-1953/11 (2п-5193) судом не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку з цим, представником ОСОБА_7 адвокатом Кислим А.М., в рамках цивільної справи № 2-1953/11 (2п-5193) подано до суду клопотання про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2024 року у задоволенні клопотання адвоката Кислого Андрія Матвійовича, який діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі відмовлено, оскільки ОСОБА_7 не наділена процесуальним статусом учасника справи та не може звертатися із відповідним клопотанням.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Водночас за приписами частини 1 статті 158 ЦПК України із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно) може звернутися виключно учасник справи. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , щодо якої застосовані заходи забезпечення позову накладено арешт у цивільній справі № 2п-5193 (2-1953/11), однак не є стороною та учасником даної справи, а відтак вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач має намір вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 є законним власником нерухомого майна, на яке накладено арешт - квартири АДРЕСА_1 , така була придбана 19.02.2010 року, тобто до ухвалення судом ухвали від 25.05.2010 року про накладення арешту на нерухоме майно у цивільній справі №2п-5193/10 (2-1953/11) та до винесення державним виконавцем у виконавчому провадженні № 19427142 постанови від 26.05.2010 року про накладення арешту, позивач не є стороною чи учасником у даній справі, наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна позивача, яке належить позивачеві на праві власності, перешкоджає позивачеві, як власнику, у реалізації права власності, зокрема праві володіння, користування та розпорядження власністю.

Тому, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Тому, необхідно звільнити з-під арешту нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 50, 59, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 197, 200, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Зняти арешт (заборону) з нерухомого майна власником якого є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: квартири АДРЕСА_1 , що був накладений на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 2п-5193 від 25.05.2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Марії Заньковецької, 10).

Третя особа: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення виготовлено 03.01.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул