Справа № 203/2268/24
Провадження № 2/0203/111/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

02.05.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в системі «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, в якому позивач просить суд:

- зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2023 року, цивільна справа №173/2484/21, на користь відповідача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 2500,00 грн, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з нього на підставі рішення суду стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 грн щомісяця. Наразі у позивача змінились обставини та він не може сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. Він утворив нову родину, у нього народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має нестабільний дохід, займається підробітками.

З огляду на викладене, звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

05.06.2024 року відповідач подала відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позовних вимог, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказала, що у позивача є заборгованість зі сплати аліментів на утримання їх сина, а також йому була нарахована пеня, у зв`язку з простроченням сплати аліментів. За твердженнями відповідача, позивач не надав доказів сумісного проживання з разом з ОСОБА_7 та дитиною ОСОБА_8 . Ним не надано доказів утримання малолітнього сина ОСОБА_9 . При цьому відповідач пояснила, що вона проживає в м. Верхньодніпровськ разом зі своїми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом другої групи з дитинства (безстроково). Відповідач несе витрати на утримання своїх синів. На думку відповідача, розмір аліментів у твердій грошовій сумі 4000,00 грн є співмірним і достатнім для утримання сина ОСОБА_11 та не може бути змінений в сторону зменшення.

Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

25.06.2024 року позивач подав до суду в системі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій вказав, що він проживає разом з дружиною та сином ОСОБА_9 в м. Кам`янське, що підтверджується договором позички від 01.05.2023 року. Дружина позивача наразі перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та не може працювати. При цьому за твердженнями позивача, витрати відповідача на утримання сина від першого шлюбу та на курси англійської мови не стосуються предмета спору у справі, що розглядається.

Тому позивач підтримав заявлені ним позовні вимог та просить суд їх задовольнити.

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом сторона позивача пояснила таким чином, як про це вказано вище. При цьому позивач зазначив, що він буде добровільно сплачувати аліменти, якщо у нього буде така можливість, його середній дохід на місяць максимум складає 20 тис. грн. Також позивач пояснив, що вони з дружиною не орендують квартиру, а проживають у ній безоплатно, самостійно утримують її, сплачують комунальні послуги, заборгованості зі сплати аліментів позивач не має. Друга дружина позивача не зверталась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, перебуває у декретній відпустці. Натомість відповідач має власний приватний кабінет педіатра, працює, має дохід.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що для дитини 12 років встановлений необхідний мінімум. Дитина займається англійською мовою, відвідує курси. Відповідач має мінімальний дохід, а потреби на виховання спільного сина сторін перевищує її доходи. При цьому за твердження представника відповідача, у постанові апеляційного суду під час перегляду рішення суду першої інстанції було врахововано те, що позивач має сина від другого шлюбу.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до відповіді №586680 від 10.05.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.10.2011 року.

Ухвалою суду від 13.05.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 04.12.2024 року було задоволено заяву представника позивача про виклик свідка та викликано у судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_12 .

У судове засідання 04.12.2024 року з`явились усі учасники справи.

Суд під час розгляду справи по суті заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 04.12.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2023 року, справа №173/2484/21, провадження №2/0203/218/2023, був частково задоволений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 30 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, в решті позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.12.2023 року, справа №173/2484/21, провадження №22-ц/803/9555/23, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронько О.О. було залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2023 року залишено без змін. При цьому серед встановлених апеляційним судом обставин справи відсутні відомості про перебування на утриманні позивача дитини від другого шлюбу малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому суд відхиляє як безпідставні твердження представника відповідача з цього приводу.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2023 року, справа №173/2484/21, провадження №2/0203/218/2023, набрало законної сили станом на 25.12.2023 року.

На підтвердження факту перебування на утриманні відповідача сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом з дитинства 2 групи, та на підтвердження факту понесення витрат на утримання та виховання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач надала суду копії: свідоцтва про народження ОСОБА_13 , серії НОМЕР_2 від 26.01.2010 року (повторно); довідки про реєстрацію місця проживання з 30.05.2016 року, від 06.09.2019 року №5430 за адресою: АДРЕСА_2 ; довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №185663, дата огляду 28.03.2023 року; довідки ЛКК №1453 від 04.04.2024 року; висновку №261 від 01.03.2013 року лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу безстроково; оригіналу довідки про отримання допомоги ОСОБА_10 за період з 01.11.2023 року до 30.04.2024 року як особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи на загальну суму 13644,00 грн по 2100,00 грн та 2361,00 грн на місяць, відповідно; свідоцтва про народження ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 від 19.06.2012 року; довідки Верхньодніпровської міської ради від 10.12.2021 року №883 про те, що заявник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виписки з банківського рахунку від 22.05.2024 року за період з 01.01.2024 року по 29.05.2024 року, з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року; довідки від 30.05.2024 року ПП ОСОБА_14 про сплату 4200,00 грн за період з 30.11.2023 року по 30.05.2024 року за курси англійської мови, які відвідує син ОСОБА_5 , 2012 року народження, в «English Center» міста Верхньодніпровська; фіскальних чеків, квитанцій про купівлю продуктів харчування, канцтоварів, предметів побуту.

Водночас на підставі вимог ст. 77 ЦПК України суд визнає неналежними докази, надані відповідачем на підтвердження перебування на її утриманні позивача сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом з дитинства 2 групи, бо такі не містять інформацію щодо предмета доказування, та докази, надані відповідачем на підтвердження факту понесення нею витрат на утримання та виховання сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бо такі підтверджують додаткові витрати відповідача, пов`язані з утриманням та вихованням сина, доведення наявності яких є окремим предметом спора. Тому суд відхиляє вказані докази як неналежні, оскільки такі не стосуються предмета спору.

Відповідно до наказу «Про ліцензування медичної практики» від 01.02.2022 року №191 Міністерства охорони здоров`я, відповідно до переліку здобувачів ліцензій, за заявами яких прийнято рішення про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики, ФОП ОСОБА_4 отримала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики за адресою: АДРЕСА_3 , за спеціальністю: педіатрія, реєстраційне досьє від 18.01.2022 року №206/22/М.

Відповідно до договору безоплатного користування майном (позички) від 01.05.2023 року, укладеного між ОСОБА_15 (позичкодавець) та ОСОБА_1 (користувач), позичкодавець передає в безоплатне тимчасове користування користувачу, а останній зобов`язується повернути квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (п.1.1. договору); у квартирі проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (п.1.2. договору); користувач до 15 числа поточного місяця від імені позичкодавця на підставі відповідних рахунків вносить оплату комунальних послуг та надає копії квитанції про оплату позичкодавцю (п.1.5. договору).

Відповідно до акту приймання-передачі квартири та майна від 01.05.2023 року, позичкодавець передав, а користувач прийняв у користування квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 23.05.2023 року, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрували шлюб 23.05.2023 року, актовий запис №147; прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_16 , дружини ОСОБА_16 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 05.04.2023 року, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На підтвердження факту наявності у позивача заборгованості зі сплати аліментів на утримання малолітнього сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач надала суду копії: листа державного виконавця Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра від 22.05.2024 року №76965/12 про те, що станом на 09.05.2024 року заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів, ВП №71384904, становить 12516,40 грн; розрахунок заборгованості станом на 09.05.2024 у розмірі 12516,40 грн.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , показала, що вона є дружиною позивача, вони проживають разом з чоловіком та сином у м. Кам`янське з 2023 року, мають спільну дитину. Чоловік офіційно не працевлаштований, раніше був зареєстрований як ФОП, проте наразі вже не є ФОП. Він самостійно забезпечує родину, має підробітки на місяць близько 15000 20000 грн. Свідок показала, що вони з чоловіком витрачають на утримання спільного сина близько 7000 грн на місяць. За поясненнями свідка, сплата аліментів у розмірі 4000 грн за рішенням суду на утримання сина чоловіка від першого шлюбу для їх родини є великими витратами, оскільки свідок витрачає кошти на купівлю товарів для годування малолітньої дитини.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача за рішенням суду.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з 1 січня встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.

Так, з 1 січня 2024 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить 1281,50 грн, а на дитину віком від 6 до 18 років 1598,00 грн.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частин 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аналіз викладеного вище вказує, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, враховуючи право дитини на утримання, конституційний обов`язок батьків утримувати її до повноліття.

Суд, вирішуючи по суті спір між сторонами, враховує те, що позивач створив нову родину, в якій у нього народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Родина проживає разом у АДРЕСА_4 , де користується квартирою на підставі договору безоплатного користування майном (позички) від 01.05.2023 року. Також, за поясненнями позивача та показаннями свідка, позивач утримує тимчасово непрацездатну дружину, яка не працює та доглядає їх малолітнього сина, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

З урахуванням цього, у позивача погіршилось його матеріальне становище, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. При цьому за поясненнями сторони позивача, позивач бажає добровільно сплачувати аліменти, якщо у нього буде така можливість.

Суд бере до уваги і вимоги ст. 182 СК України, зокрема, встановлені законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та становить 1598,00 грн, та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, та становить 3196,00 грн. Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може становити менше 1598,00 грн, у той час, як мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути встановлений у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Тому суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість зменшення розміру аліментів, визначених рішення суду, з 4000,00 грн щомісяця до 2500,00 грн щомісяця.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, з огляду на погіршення матеріального становища позивача, зміну його сімейного стану, створення нової родини, перебування на утриманні позивача тимчасово непрацездатної дружини та малолітнього сина, що підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задовольнити повністю.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2023 року, цивільна справа №173/2484/21, на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 4000,00 грн (чотирьох тисяч гривень 00 копійок) щомісяця до 2500,00 грн (двох тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повноліття.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 11.12.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва