УХВАЛА

16 грудня2024 року

м. Київ

справа № 757/54422/20-ц

провадження № 61-15579ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєва Ірина Василівна, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів неукладеними,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат

Васильєва І. В., засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вказану касаційну скаргу заявник подав до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і заявляє клопотання про поновлення цього строку.

В обґрунтування вказує, що копію оскаржуваної постанови отримав 29 жовтня 2024 року, що підтверджується скриншотом електронної пошти з підтвердженням дати надходження постанови Київського апеляційного суду

від 30 вересня 2024 року.

Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, що вказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень підтверджена наданим доказом, що свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Васильєва І. В., строку на касаційне оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року.

Частиною першою статті 394Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року заявник визначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду ід 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), від 16 січня 2019 року

у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) від 26 червня 2024 року

у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24), від 14 грудня 2022 року

у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22) від 15 травня 2019 року

у справі № 717/2052/16-ц, (провадження № 14-632цс18), від 31 січня 2020 року

у справі № 370/999/16-ц, (провадження № 14-709цс19), від 15 вересня 2020 року

у справі № 469/1044/17, (провадження № 14-317цс19), від 31 серпня 2021 року

у справі № 903/1030/19, (провадження № 12-4гс21), від 12 жовтня 2021 року

у справі №910/17324/19, (провадження № 12-12гс21), від 8 лютого 2022 року

у справі № 1227/8971/2012 (провадження№ 14-198звц21); у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного

суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц

(провадження № 61-28728сво18), від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), від 11 листопада 2019 року

у справі №337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18), від 11 грудня 2023 року

у справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23), від 19 лютого

2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23);

у постановах Верховного Суду від 11 червня 2024 року у справі № 506/242/22 (провадження № 61-6275св24), від 29 травня 2024 року у справі № 334/5347/22 (провадження № 61-11751св23), від 25 березня 2020 року

у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року

у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18), від 21 липня 2021 року

у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20), від 20 лютого 2019 року

у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), від 26 лютого

2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13-ц (провадження № 61-2616св19), від 6 липня 2022 року у справі № 910/6210/20, від 30 березня 2023 року

у справі № 905/2307/21 (905/496/22), від 16 червня 2021 року

у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20), від 20 серпня 2024 року

у справі № 947/37261/21 (провадження № 61-7737св24), від 14 травня 2024 року

у справі № 357/13500/18 (провадження № 61-3809св24) від 2 березня 2021 року

у справі № 922/2319/20, від 16 лютого 2021 року у справі 913/502/19,

від 13 серпня 2020 року у справі № 916/1168/17, від 16 березня 2021 року

у справі №°905/1232/19, від 21 липня 2022 року у справі №°922/3308/20,

від 3 жовтня 2019 року у справі № 902/271/18, від 24 липня 2024 року

у справі № 646/857/18 (провадження № 61-5330св24), від 8 листопада 2023 року

у справі № 140/1322/22 (провадження № А/857/22534/23) від 18 червня 2020 року у справі № 909/965/16, від 16 червня 2021 року у справі № 915/2222/19,

від 1 липня 2021 року у справі № 46/603, від 3 травня 2018 року

у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18), від 31 липня 2019 року

у справі № 753/11963 /15-ц (провадження № 61-27369св18), від 14 грудня

2022 року у справі № 521/574/22 (провадження № 61-9422св22) (пункт 1

частини другої статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови саме Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, у чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

Тому посилання заявника на незастосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» касаційний суд не приймає.

Також заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, вказуючи, що суди попередніх інстанцій не дослідилизібрані у справі докази; суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи та експертизи давності почерку на договорах позики, про витребування доказів, які мають значення для правильного вирішення справи; суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме висновку експертів Київського науково-дослідного Інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 2410/2411/23-32/3108-3137/23-32 від 2 лютого 2023 року, висновку експерта № СЕ-19/111-24/46053-ПЧ від 19 серпня 2024 року (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі підлягає відкриттю.

Крім того, разом з касаційною скаргою подано заяву, в якій заявник просить зупинити виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. Мотивує заяву тим, що на належні ОСОБА_1 грошові кошти та майно може бути накладено арешт, а стягнення коштів призведе не лише до порушення балансу інтересів сторін, а й прав трьох його малолітніх дітей. Вказує, що зупинення виконання вказаних рішень не порушує прав ОСОБА_2 та є ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 у разі задоволення вимог касаційної скарги.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України встановлено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 30 вересня 2024 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 127 865 доларів США заборгованості, яка складається з 5 726 977 доларів США заборгованості за договором позики та 400 888,39 доларів США заборгованості за процентами, а також 10 510 грн судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів неукладеними відмовлено.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення не містить доказів вчинення ОСОБА_2 дій щодо звернення до виконання вказаного судового рішення.

Факт оскарження судових рішень в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення їх виконання або зупинення їх дії судом касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення суду першої інстанції касаційний суд відмовляє, оскільки воно ґрунтується на припущеннях заявника щодо можливого стягнення зазначеної заборгованості з ОСОБА_1 без надання відповідних доказів про це. Оскільки постанова суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, виконанню не підлягає, підстави для задоволення клопотання в цій частині також відсутні.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_5 у, в інтересах якого діє адвокат Васильєва Ірина Василівна, строк на касаційне оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєва Ірина Василівна, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року.

Витребувати з Бориспільського міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 757/54422/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів неукладеними.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Васильєвою Іриною Василівною, про зупинення виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовити.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:С. О. Карпенко В. В. Сердюк І. М. Фаловська