ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4133/23 Номер провадження 22-ц/814/3316/24Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника позивача адвоката Остахова П.В., представника відповідача адвоката Пихтіної Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 липня 2024 року, постановлене суддею Предоляк О.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

22.06.2023 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», збільшивши позовні вимоги заявою від 02.02.2024, у якій просить:

- визнати протиправними дії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо відмови проводити нарахування їй, як фізичній особі, плати за абонентське обслуговування по тепловій енергії і гарячому водопостачанню та за послуги з постачання теплової енергії і гарячої води до робочого місця нотаріуса за адресою: м.Кременчук, вул. Героїв УПА, буд. 1/71 за тарифами, установленими для категорії споживачів «населення» згідно рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.07.2012 та індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021;

- зобов`язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» нараховувати оплату за абонентське обслуговування по тепловій енергії і гарячому водопостачанню та за послуги з постачання теплової енергії і гарячої води до робочого місця нотаріуса за адресою: м.Кременчук, вул.Героїв УПА, буд. 1/71 за тарифами (призначеними для категорії споживачів «населення» згідно рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.07.2012 та акцептованого споживачем та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021;

- визнати протиправними дії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо нарахування двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, яка подається по категорії «інші споживачі» до робочого місця нотаріуса ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зробити перерахунок нарахування двоставкового тарифу за подачу теплової енергії та гарячої води по категорії «інші споживачі» до робочого місця нотаріуса ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та з 01.11.2022 нарахувати оплату за одноставковим тарифом, який діяв та застосовувався станом на 24.02.2022 і до закінчення строку дії воєнного стану в Україні.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що є приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу та власником вбудованого адміністративного приміщення, яке є її робочим місцем нотаріуса, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.07.2012, яке набрало законної сили, визнано за приватним нотаріусом Остаховою Н.П., яка знаходиться за адресою: м.Кременчук, вул. Героїв УПА, буд. 1/71, що є робочим місцем нотаріуса, право на оплату за споживання теплової енергії за тарифами для фізичних осіб (населення), встановленими відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 31.12.2010 №1007.

05.12.2012 між нею, позивачкою, та АТ «Полтаваобленерго» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води, до робочого місця нотаріуса за адресою: м.Кременчук, вул.Героів УПА, буд.1/71 і вона є споживачем до якої застосовуються тарифи за комунальні послуги, як для фізичних осіб (населення). Такий договір не було розірвано, а відтак, він є дійсним по даний час. На виконання умов такого договору їй виставлялись рахунки на оплату теплової енергії та гарячої води, які вона своєчасно оплачувала.

У листопаді 2022 року позивачка дізналася, що теплову енергію до її робочого місця поставляє ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з яким необхідно укласти договір.

Відповідно до рахунку-квитанції №78 від 15.02.2023 за січень 2023 року, виставленого відповідачем, вона акцептувала (сплатила) за спожиту теплову енергію, гарячу воду та абонентське обслуговування, як фізична особа по тарифам для категорії «населення».

Вважає, що добровільне нарахування відповідачем рахунку, як споживачу для категорій «населення» та оплата цього рахунку, є укладенням індивідуального договору про надання комунальної послуги та акцептування цього договору відповідачем. Тому з цього часу договір про подачу до місця розташування її робочого місця нотаріуса теплової енергії та гарячої води, укладений між нею та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» по тарифам категорії «населення».

Натомість наприкінці березня 2023 року, посадові особи відповідача запропонували їй укласти договір про комунальні послуги, як із суб`єктом підприємницької діяльності за тарифами «інші споживачі».

У зв`язку із тим, що вона не є суб`єктом підприємницької діяльності та враховуючи преюдиційне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.07.2012, яким за нею визнано право на оплату послуг з постачання теплової енергії за тарифами для фізичних осіб по категорії «населення», вона відмовилася підписувати такий договір. Таким чином відповідач протиправно за відсутності її волевиявлення змінив у розрахункових квитанціях її як платника з категорії «населення» на категорію «інші споживачі». Виявивши такі нарахування у квитанціях, позивачка звернулася до відповідача з пропозицією здійснити нарахування оплати у відповідності до рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.07.2012, але їй було відмовлено.

Із підстав викладеного, враховуючи протиправність дій відповідача, які полягають у примушуванні її до укладення нового договору як із ФО-П та визначення її статусу як юридичної особи, доводить безпідставність застосування до неї тарифу для категорії «інші споживачі» та просить захистити порушене право згідно із заявленими позовними вимогами.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.07.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 294,40 грн. віднесено на рахунок держави.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачка є власником вбудованого адміністративного приміщення, яке виведено зі складу житлового фонду у не житловий. Тому встановивши, що приватний нотаріус отримує централізоване опалення не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке не є житловим, такі послуги підлягають оплаті за категорією «інші споживачі» (крім населення), тобто за тарифом як для нежитлового приміщення.

При цьому, судом першої інстанції відхилено твердження позивача, що відповідач здійснює нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за тарифами, розмір яких значно перевищує рівень тарифів, що діяв станом на 24.02.2024. Дійшовши таких висновків, суд послався на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023, якою встановлено чинність тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», запроваджені рішенням Полтавської обласної ради №477 від 30.09.2022, які відповідають розміру тарифів, встановлених обласною радою до ведення в Україні воєнного стану 24.02.2022.

Позивачка оскаржила рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення поза увагою суду залишалася протиправність дій відповідача, що кваліфікуються законодавством, як прояв недобросовісної конкуренції та діяльність (бездіяльність), що вводить споживача в оману та є порушенням вимог статей 19, 21 Закону України «Про захист прав споживача».

Наголошує, що категорія споживачів «інші споживачі», до яких відповідач відніс позивачку, відноситься до суб`єктів підприємницької діяльності, юридичних осіб, метою яких є отримання прибутку. Тоді як у відповідності до вимог статті 3 Закону України «Про нотаріат», статті 14 Податкового кодексу України приватним нотаріусам заборонено займатись підприємницькою діяльністю.

Заперечує висновки районного суду, що тарифи по категорії «інші споживачі» поширюється на розрахунки з фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності за нежитлові приміщення, оскільки суд не навів конкретних норми права, які це передбачають.

Зазначає, що, відповідач, направляючи позивачці рахунки на оплату за постачання теплової енергії та гарячої води до робочого місця нотаріуса, вказує і кваліфікує її, то, як юридичну особу, то, як суб`єкт підприємницької діяльності ФОП, а на її неодноразові заяви та звернення не надає чіткої, повної та правдивої інформації про послуги, що надаються, їх вартість, а пропонуючи укласти договір застосовує методи недобросовісної конкуренції та діяльність (бездіяльність), що вводить її, як споживача, в оману та є агресивною.

Наголошує, що відповідач самовільно, без її відома, нібито, уклав договір та посилається на нього, проте позивачка його не акцептувала та не підписувала. Відтак, відповідач діє всупереч вже акцентованому договору про приєднання мене за тарифами для «населення» відповідно до ст.ст.13-14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.13 постанови Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021.

Зазначає, що районний суд, при прийнятті рішення неправомірно вважає, що в житловому будинку, де знаходиться робоче місце нотаріуса, останню, як абонента, можливо прирівняти до суб`єкта підприємницької діяльності, юридичної особи, виходячи виключно від статусу приміщення, а не за конкретним абонентом, який ним користується. Наведене суперечить рішенню Крюківського районного суду м.Кременчука від 27.07.2012 у справі №22-ц/1690/3323/2012, яке є обов`язковим до виконання.

Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення районний суд залишив поза увагою, що відповідно до судових рішень у справі №917/730/23 та Постанови Полтавського апеляційного суду по справі №524/4839/23 від 29.04.2024, які залучені до матеріалів даної справи, відповідач не має права нараховувати двоставкові тарифи для мене та абонентів 4 м.Кременчука за постачання теплової енергії та гарячої води, а також просить врахувати практику Полтавського апеляційного суду, сформовану у подібних правовідносинах у справі №524/4839/23 від 29.04.2024.

24.09.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ---, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.11.2005 Міністерством юстиції України видано ОСОБА_1 свідоцтво про зайняття нотаріальною діяльністю №6019. Із червня 2021 року ОСОБА_1 приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області, що підтверджується посвідченням про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №90 від 22.06.2021./а.с.17, 19-20/

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить вбудоване адміністративне приміщення загальною площею 65,1 кв.м по АДРЕСА_2 ; підстава: рішення виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про оформлення права власності від 21.09.2007, №900./а.с.12/

Згідно з технічним паспортом на громадський будинок, виготовленим КП «Кременчуцьке МБТІ» адміністративне приміщення №1/71 по АДРЕСА_3 складається із: тамбуру, приймальні, кабінету, архіву, коридору, санвузла та кімнати персоналу./а.с.14-16/

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27.07.2012, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.09.2012 (справа №1615/3272/2012) визнано за приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Остаховою Н.П. право на оплату за споживання теплової енергії, що є робочим місцем нотаріуса, за тарифами для фізичних осіб (населення), встановленими відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 31.12.2010 №1007./а.с.21-26, 27-28/

05.12.2012 між Кременчуцькою філіє ПАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву води за адресою: АДРЕСА_2 ./а.с.29-30/

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №6894-р у спільну власність територіальних громад Полтавської області передано цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 44657848).

Рішенням Полтавської обласної ради №481 від 14.10.2022 «Про прийняття цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установ «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у спільну власність територіальних громад сіл, селиш, міст Полтавської області» прийнято безоплатно з державної власності: спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» (код згідно з ЄДРПОУ ВП: 44657848); пунктом 4 цього рішення, після затвердження акту приймання-передачі, передбачено передачу на баланс, у господарське відання, як внесок до статутного капіталу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» майно зазначене у додатку до рішення.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1508 від 20.10.2022 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» визначено виконавцем послуг постачання теплової енергії та постачання гарячої води на лівобережній частині міста Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ з покладенням відповідних обов`язків згідно із законодавством.

Починаючи з листопада 2022 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії до вбудованого адміністративного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Розмір тарифів, які ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» використовувало для розрахунку у спірний період визначені рішеннями Полтавської обласної ради №477 від 30.09.2022, №669 від 28.07.2023.

Так, рішенням шістнадцятої позачергової сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання від 30.09.2022 №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вирішено, зокрема:

- встановити ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»: тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення, бюджетних установ, інших споживачів (крім населення), релігійних організацій відповідно до додатку 1; двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії за категоріями споживачів відповідно до додатку 2; тарифи на послугу з постачання гарячої води за категоріями споживачів відповідно до додатку 3 (пункт 1 рішення);

- тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води введено в дію із 01.10.2022 (пункт 6 рішення).

- рішення Полтавської обласної ради від 21.10.2021 №286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (зі змінами) вважати таким, що втратило чинність (пункт 7 рішення).

Рішенням двадцять п`ятої позачергової сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання від 28.07.2023 №669 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»» вирішено:

- встановити ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»: - тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення, бюджетних установ, інших споживачів (крім населення), релігійних організацій відповідно до додатку 1, що додається на 4 аркушах; - двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії за категоріями споживачів відповідно до додатку 2, що додається на 3 аркушах; 2 - тарифи на послугу з постачання гарячої води за категоріями споживачів відповідно до додатку 3, що додається на 2 аркушах (пункт 1 рішення).

- тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води ввести в дію з 01.10.2023 (пункт 7 рішення);

- з 01.10.2023 рішення пленарного засідання шістнадцятої позачергової сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання від 30.09.2022 №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважати таким, що втратило чинність (пункт 8 рішення).

При постановленні рішення, районний суд виходив із того, що позивач є приватним нотаріусом та отримує централізоване опалення не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке не є житловим. Відтак, указані послуги підлягають оплаті за категорією «інші споживачі» (крім населення), тобто за тарифом як для нежитлового приміщення.

При цьому суд першої інстанції врахував, що сформовані ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» тарифи застосовуються до усіх споживачів підприємства, у тому числі і для споживачів на лівобережній частині міста Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ. Тоді як їх розмір відповідає розміру тарифів, які були встановлені рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 №286 зі змінами, внесеними рішенням обласної ради від 09.12.2021 №326, тобто розміру тарифів, встановленому до введення в Україні воєнного стану 24.02.2022. Обставини викладеного установлені постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №440/5940/22, де суд дійшов висновку про дотримання Полтавською обласною радою при прийнятті рішення №477 від 30.09.2022 щодо встановлення тарифів вимог Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» щодо не підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Із підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (стаття 714 ЦК України).

Тлумачення наведеної норми свідчить, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання енергетичних ресурсів споживачу, є видом договору купівлі-продажу, що узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованою у справі №529/613/17-ц від 03.10.2018.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити такі (житлово-комунальні) послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

У справі, що переглядається, між сторонами не укладався договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, але житлово-комунальні послуги приватному нотаріусу Остаховій Н.П. надавались до належного їй нежитлового приміщення. Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність між сторонами фактичних договірних відносини, що є підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Доводи апеляційної скарги, що позивачка не підписувала та не акцептувала такий договір, як і порушення відповідачем вимог статей 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункт 13 постанови Кабінету Міністрів України №1022, 1023 від 08.09.2021, зумовлені довільним трактуванням наведених положень на власну користь. Натомість у спірних правовідносинах за умовами діючого законодавства України укладення договору між постачальником теплової енергії та споживачем є їх обов`язком з метою врегулювання взаємних прав та обов`язків, забезпечення надійного та безперебійного постачання обсягів теплової енергії відповідно до погоджених умов та законодавства. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), серед іншого, є отримання позивачем послуги з теплопостачання, які централізовано надаються відповідачем, у тому числі до належного позивачі нежитлового приміщення, що також виключає підстави застосування тарифів «для населення».

Тоді як доводи апеляційної скарги про обов`язковість для даної справи судового рішення від 27.07.2012 у справі №1615/3272/2012, яким установлено право позивача на оплату за споживання теплової енергії за тарифами фізичних осіб «населення», колегія суддів визнає безпідставними та до уваги не приймає. При цьому враховує наступне.

По-перше, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не було учасником справи №1615/3272/2012 та у межах заявленого позивачкою спору у загальному порядку спростувало обставини, установлені вказаним рішенням. Зокрема, відповідачем надано інформаційну довідку від 04.05.2023 з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкту нерухомого майна, - багатоквартирного буд. АДРЕСА_1 , за якою ОСОБА_1 належить вбудоване адміністративне приміщення приватної форми власності. При цьому, за даними дослідженого судом технічного паспорту приміщення, де зазначено тип нерухомості - адміністративне приміщення; дані щодо зареєстрованого місця проживання позивача, є відмінними від даних реєстраційних посвідчень.

По-друге, тариф до категорії «інші споживачі» щодо теплопостачання застосовується для розрахунків між виробниками теплової енергії та іншими юридичними особами, фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, а також поширюється на розрахунки з фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, за нежитлові приміщення. У свою чергу тариф до категорії «населення» застосовується для розрахунків між виробниками та виконавцями послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді, визначеними у відповідності до вимог частини статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 4.1 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженому наказом Державного комітету України з питань житловокомунального господарства від 25.04.2005 року № 60, а також поширюється на гуртожитки бюджетних установ та учбових закладів, відомче житло.

Отже, позивач ОСОБА_1 є власником вбудованого адміністративного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке виведено зі складу житлового фонду у не житловий. Установивши викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що приватний нотаріус отримує централізоване опалення не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для здійснення нотаріальної діяльності у приміщенні, яке не є житловим, а тому такі послуги підлягають оплаті за категорією «інші споживачі» (крім населення), тобто за тарифом як для нежитлового приміщення.

Відтак, у силу приписів статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Наведена норма узгоджується із положеннями пункту 2 частини третьої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за змістом якої встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону належать до повноважень органів місцевого самоврядування. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (частина п`ята статті 21 цього Закону).

Частиною третьою статті 20 Закону України «Про теплопостачання» установлено, що тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Приписами статті 16-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій при регулюванні діяльності у сфері теплопостачання належить, зокрема, ліцензування господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках), транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах, що не перевищують рівень, який встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

При провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен здійснювати постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень (підпункт 9 пункту 3.2 зазначених Ліцензійних умов).

Відповідно до пункту 37 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Як правомірно установлено судом першої інстанції, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» внесене до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області (https://poda.gov.ua/attachments/155628).

Згідно зі статутом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» засноване на майні спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області, засновником підприємства є Полтавська обласна рада (http://te.pl.ua/spozhivacham/naselennyu/dovdkov-ta-nformacyn-materali/statut-pdpriyemstva/).

Таким чином, тарифи на постачання теплової енергії відповідачем встановлюються Полтавською обласною радою.

Натомість, застосовані відповідачем тарифи у рахунках на оплату, які були виставлені позивачці, відповідають тарифам, установленим рішеннями Полтавської обласної ради №477 від 30.09.2022, №669 від 28.07.2023.

Правомірність рішення Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №477 становила предмет дослідження Другого апеляційного адміністративного суду, який при ухваленні постанови від 13.02.2024 у справі №440/6193/23, виснував, що тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», запроваджені рішенням Полтавської обласної ради №477 від 30.09.2022, у тому числі і тарифи зазначені для категорії споживачів «Для потреб бюджетних установ» відповідають розміру тарифів, які були встановлені обласною радою до ведення в Україні воєнного стану 24.02.2022.

За змістом частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Наведений процесуальний обов`язок позивачем не виконано та не спростовано у загальному порядку правомірність застосування тарифу, встановленого таким рішенням обласної ради, а тому за правилами частини 4 статті 12 ЦПК України вона несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних.

Посилання позивача у доводах апеляційної скарги щодо безпідставного незастосування до спірних правовідносин позиції Верховного Суду, сформованій у справі№917/730/23 від 04.04.2024, колегія суддів відхиляє. Так, правовідносини у справі, на яку посилається позивачка не є подібними з правовідносинами у справі №524/4133/23, оскільки у справі, судове рішення у якій є предметом апеляційного перегляду, правовідносини стосуються зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості вже наданих/отриманих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води позивачу, тоді як у справі №917/730/23 правовідносини стосувалися врегулювання переддоговірного спору в судовому порядку. Отже, у справі, що переглядається, і у наданій для порівняння справі, правовідносини відрізняються за матеріально-правовим регулюванням, змістом заявлених позовних вимог, підставами та предметом позову, встановленими судами обставинами справи, що виключає подібність спірних правовідносин.

Натомість наведена позивачем у доводах апеляційної скарги практика Полтавського апеляційного суду у розумінні частини четвертої статті 263 ЦПК України не є обов`язковою для врахування при розгляді цієї справи.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до загального цитування положень статей 19, 21 Закону України «Про захист прав споживача», проте доказів на підтвердження недобросовісної конкуренції підприємства, введення споживача в оману та примушування її до укладення договору, за обставин фактичного споживання послуг, матеріали справи не містять. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.11.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак