справа № 361/1814/18
провадження № 2/361/7/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Зазимко А.Ю., Панек А.С., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Сенс Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року Акціонерне товариство Сенс Банк(яке є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк, далі АТ Сенс Банк або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором № 410/146/06-Ж від 22 серпня 2006 року в розмірі 37098,91 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 23 лютого 2018 року 1004335 грн. 87 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 22 серпня 2008 року між Банком і ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , далі Позичальник) був укладений договір кредиту № 410/146/06-Ж, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 35500 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, на строк до 21 серпня 2021 року. Одночасно з укладенням вказаного договору кредиту, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 06/І-130.

Також 17 листопада 2009 року з метою забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за договором кредиту, між Банком і ОСОБА_2 (далі Поручитель) був укладений договір поруки № 02-10/566, за умовами якого останній поручився перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту. Поручитель відповідає перед Банком у повному обсязі солідарно за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), в строки передбачені договором кредиту № 410/146/06-Ж.

23 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та Банком укладено додаткову угоду до договору кредиту № 410/146/06-Ж, у якій, зокрема, вони погодили кінцевий термін погашення заборгованості до 21 серпня 2026 року.

Своїх зобов`язань за кредитним договором відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином не виконують, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість, яка станом на 23 лютого 2018 року складає 37098,91 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 23 лютого 2018 року 1004335 грн. 87 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 655702 грн. 51 коп., сума заборгованості за відсотками 348633 грн. 36 коп.

Представник позивача АТ Сенс Банк Семенов О.А., Янчук А.А., ОСОБА_5 у суді позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник позивача АТ Сенс Банк Подольський А.Ю. у судовому засідання зменшив позовні вимоги та просив суд, з урахуванням суми заборгованості, визначеної у виконавчому написі, вчиненому 28 березня 2018 року приватним нотаріусом Чуловським В.А., стягнути з відповідачів 141,29 доларів США.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представники адвокат Ярмоленко А.М. подав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, адвокат Ліщук О.В. у суді заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не надав суду обґрунтованого розрахунку заборгованості, із урахуванням різниці від проведених ДП СЕТАМ торгів по реалізації іпотечного майна, а також враховуючи, що останній платіж за кредитним договором здійснений відповідачем ОСОБА_1 05 серпня 2014 року, до суду Банк звернувся з позовом 13 березня 2018 року, тобто з порушенням встановленого законодавством трирічного строку на звернення до суду, тому просила суд застосувати строк позовної давності відповідно ст. 258 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій проти задоволення позовних вимог Банку заперечував, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору Позичальник зобов`язувався сплачувати кредит до 25-го число кожного місяця. Останній платіж ОСОБА_1 здійснила 05 липня 2014 року, черговий строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав 25 липня 2014 року. 13 березня 2018 року, тобто більше ніж через шість місяців, з дня невиконання Позичальником своїх зобов`язань, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості солідарно. Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 559 ЦК України у даному випадку порука припинилася. Просив суд застосувати наслідки спливу строку пред`явлення вимоги до Поручителя щодо стягнення солідарно заборгованості та відмовити у задоволенні позову в цій частині вимог. У подальшому подав заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог та здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій посилався на те, що позовні вимоги позивача підтримує, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 серпня 2006 року між ОСОБА_6 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (правонаступником якого є АТ Сенс Банк) було укладено договір кредиту № 410/146/06-Ж, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кошти у сумі 35000 доларів США зі сплатою 13 % річних із відповідним графіком повернення кредиту до 10-го числа кожного місяця, кінцевий строк поверненням кредиту до 21 серпня 2021 року.

Згідно із п. 1.2 цього договору кредит надається Позичальнику на придбання нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами загальною площею 87,8 м2, житловою площею 53,1 м2 та земельної ділянки площею 0,0657 га, на якій розташований будинок, цільове призначення: обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства.

Того ж дня, 22 серпня 2006 року для забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за договором кредитну № 410/146/06-Ж між Банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 06/І-130, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 9671, за умовами якого ОСОБА_1 (Іпотекодавець) в якості забезпечення зобов`язань за договором кредиту № 410/146/06-Ж передала Банку (Іпотекодержателю) нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 87,8 м2, житловою площею 53,1 м2 та земельну ділянку площею 0,0657 га (цільове призначення будівництво, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства: земельна ділянка площею 0,0432 га, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 0,0225 га надана для введення особистого підсобного господарства.

17 листопада 2009 року з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за договором кредиту № 410/146/06-Ж від 22 серпня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 (Поручитель) і ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за умовами якого Поручитель зобов`язувався перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 410/146/06-Ж від 22 серпня 2006 року.

Також, 17 листопада 2009 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 06/І-130 від 22 серпня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 7772, яким сторони погодили внести зміни до пп. 1.4.1, 1.4.2 п. 1.4 ст. 1, виклавши його в наступній редакції: повернення кредиту в сумі 35000 доларів США, з порядком погашення кредиту до 21 серпня 2021 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту.

23 лютого 2012 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору кредиту № 410/146/06-Ж від 22 серпня 2006 року, якою сторони домовилися внести зміни до вказаного договору кредиту, зокрема, змінивши проценти річних на 14 %, порядок повернення суми кредиту до 25-го числа кожного місяця, графік платежів, та кінцевий термін погашення кредиту до 21 серпня 2026 року.

Також 23 лютого 2012 року між Банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін до договору поруки № 02-10/566, у якому сторони погодили внести зміни в частині кінцевого терміну погашення кредиту до 21 серпня 2026 року.

24 березня 2018 року у зв`язку з порушення відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 умов зазначених вище договорів, не належним чином їх виконанням, несплатою суми кредиту та процентів АТ Сенс Банк звернулося до суду з цим позовом, на підтвердження своїх вимог про існування заборгованості відповідачів позивач надав до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитним договором № 410/146/06-Ж, із яких вбачається, що станом на 23 лютого 2018 року Банком нараховано заборгованість у розмірі 37098,91 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 23 лютого 2018 року 1004335 грн. 87 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 655702 грн. 51 коп., сума заборгованості за відсотками 348633 грн. 36 коп.

У ході розгляду справи суд встановив, що 28 березня 2018 року, після звернення до суду з позовом, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4913, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 : будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами загальною площею 87,8 м2, житловою площею 53,1 м2, та земельну ділянку площею 0,0657 га, цільове призначення: будівництво, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок погашення частини заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 410/146/06-Ж за період з 01 червня 2015 року по 08 лютого 2018 року, а саме: строкова заборгованість 17205,15 доларів США; прострочена заборгованість 7015,68 доларів США; строкова заборгованість по нарахованих відсотках 131,87 доларів США; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 12604,92 доларів США.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. на підставі вищевказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62886663, у ході якого зазначене іпотечне майно реалізоване на електронних торгах ДП СЕТАМ за ціною 440050 грн.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 504533 від 01 жовтня 2020 року переможцем зазначених торгів став ОСОБА_3 .

02 листопада 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. виконавче провадження № 62886663 закінчене, у зв`язку з проведенням торгів та реалізацією іпотечного майна, кошти в сумі 372770 грн. 45 коп. перераховано стягувачу в рахунок часткового погашення боргу.

22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Писаним В.Г. посвідчено, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і складається з: житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 87,8 м2, житловою площею 53,1 м2, вартістю 66000 грн. та земельної ділянки, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка) площею 0,0432 га, кадастровий номер: :01:004:0044 та земельної ділянки, що надана для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0225 га, кадастровий номер :01:004:0045, загальна вартість землі: 374000 грн., яке придбане ОСОБА_3 за 440050 грн., що раніше належало ОСОБА_7 .

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

При вирішенні цього спору, у контексті із заявленими позивачем АТ Сенс Банк позовними вимогами та наданих відповідачами заперечень на позовні вимоги, встановленими судом вище обставинами, доказуванню підлягає розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів, з урахуванням реалізації у ході виконавчого провадження № 62886663, іпотечного майна, яким було забезпечено виконання зобов`язань за договором кредиту № 410/146/06-Ж.

У ході розгляду цієї справи позивач АТ Сенс Банк, шляхом подання до суду заяв про уточнення позовних вимог, клопотання, письмових пояснень щодо уточнення позовних вимог, додаткових пояснень (т. 2 а. с. 2-14, 36-52, 61-76, 149-151, т. 3 а. с. 53-67) зменшував та збільшував позовні вимоги.

На підтвердження, викладених у заявах про уточнення позовних вимог, клопотанні, письмових поясненнях щодо уточнення позовних вимог, додаткових поясненнях, заявлених до стягнення сум заборгованості, позивачем долучалися різні розрахунки заборгованості.

Як зазначено вище, представник позивача АТ Сенс Банк Подольський А.Ю. у судовому засідання зменшив позовні вимоги та просив суд із урахуванням суми заборгованості, визначеної у виконавчому написі, вчиненому 28 березня 2018 року приватним нотаріусом Чуловським В.А., стягнути з відповідачів 141,29 доларів США.

Зі змісту іпотечного договору № 06/І-130 від 22 серпня 2006 року, зокрема, п. 4.11 вбачається, що вимоги Іпотекодержателя, що випливають з основного зобов`язання, задовольняються за рахунок предмета іпотеки у такій черговості: у першу чергу вимоги, що випливають з зобов`язань, вказаних в п. 1.4.5 цього договору (відшкодування Іпотекодавцем витрат Іпотекодержателя, пов`язаних з пред`явленням вимог за договором кредиту та цим договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування будинку); у другу чергу вимоги, що випливають з зобов`язань, вказаних в п.п. 1.4.1 - 1.4.3 цього договору (щомісячний платіж, проценти, неустойка (пені, штрафи); у третю чергу вимоги, що випливають з зобов`язань, вказаних в п.п. 1.4.4 цього договору (неустойка (штраф); у четверту чергу вимоги, що випливають з зобов`язань, вказаних в п.п. 1.4.6 цього договору (відшкодування збитків).

Тобто у вказаному іпотечному договорі № 06/І-130 сторони чітко погодили черговість розподілення коштів (задоволення вимог Банку) від реалізації предмета іпотеки.

Позивач АТ Сенс Банк, збільшуючи, зменшуючи позовні вимоги у цій справі будь-яким чином, заявлені до стягнення із відповідачів суми заборгованості, з урахуванням реалізації предмета іпотеки, не обґрунтовує, яким чином відбулося розподілення грошових коштів від реалізації на електронних торгах 01 жовтня 2020 року предмета іпотеки. Не містить і будь-яких відомостей щодо розподілення цих коштів надані позивачем розрахунки, враховуючи черговість задоволення вимог Банку за рахунок предмета іпотеки, відсутність даних щодо розміру сум щодо відшкодування Іпотекодавцем витрат Іпотекодержателя, пов`язаних з пред`явленням вимог за договором кредиту та іпотечним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування будинку; відшкодування збитків, що позбавляє суд можливості здійснити відповідну перевірку наданих розрахунків, визначити його відповідно до умов кредитного договору та виконати свій процесуальний обов`язок навести в рішенні свій розрахунок заборгованості.

Отже, поклавши в основу позовних вимог розрахунок заборгованості, позивач не перевірив у повному обсязі їх правильності, зокрема, щодо черговості задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, не надав будь-яких даних відповідно до умов іпотечного договору, що суттєво впливає на обсяг і розмір зобов`язань відповідачів. При цьому, суд не може взяти до уваги зменшений розмір позовних вимог, який заявлений у судовому засіданні представником позивача, оскільки обґрунтування в рахунок яких саме платежів та за який саме період він заявлений, виходячи із змісту заявлених первісних вимог, суду не надано.

На думку суду, надані позивачем документи лише констатують заборгованість у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір.

Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 роз`яснив, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку.

Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі справа №554/4300/16-ц роз`яснив, що доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність від 16 липня 1999 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У п. п. 42, 43 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

Детально дослідивши єдиний доказ, на якій посилається позивач як на підтвердження існування заборгованості за кредитом та заборгованості по відсотках, суд дійшов висновку, що цей розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує розмір заборгованості відповідачів, а тому, відповідно, і не дає можливості достовірно перевірити розмір нарахованих суми заборгованості та заборгованості за відсотками.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму заборгованості за кредитом, правильність нарахованих сум заборгованості та сум заборгованості по відсотках.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що АТ Сенс Банк у суді не довело належними та допустимими доказами розміру заборгованості за кредитним договором № 410/146/06-Ж від 22 серпня 2006 року, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 у справі №367/6105/16-ц роз`яснила, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону.

Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, тому клопотання відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову, слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Сенс Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.