Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Державний нотаріус Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області Петух Наталія Петрівна, Білогородська сільська рада, про встановлення факту розташування житлового будинку за певною адресою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаною заявою, в якій просить встановити факт розташування будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності на підставі договору дарування від 27 серпня 1971 року, що посвідчений нотаріально у м. Боярка нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П. І., зареєстрований в реєстрі за № 4216, місце розташування якого в договорі дарування не зазначено, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_3 , яка за життя, 14 вересня 2018 року, склала заповіт, відповідно до якого усе її майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла їй.

З метою оформлення спадщини, вона звернулася до державного нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області Петух Н. П. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу.

Водночас, державний нотаріус повідомила, що не має можливості оформити спадщину на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належний її матері на підставі договору дарування від 27 серпня 1971 року зареєстрованого за № 4216, оскільки у договорі дарування не зазначено вулиці та номер будинку, на якій він розташований, а також зазначено с. Білогородка, а в технічному паспорті с. Шевченкове.

Таким чином, відсутність повної адреси житлового будинку у договорі дарування не дає можливості заявнику реалізувати свої права на спадкове майно та оформити спадщину у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим, остання звернулася до суду з цією заявою та просила її задовольнити, зазначивши, що спорів про право з іншими особами немає, вона єдина спадкоємиця після смерті матері.

Встановлення факту необхідне для забезпечення можливості зареєструвати будинок у державному реєстрі речових прав та реалізації спадкових прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2023 року для розгляду зазначеної заяви визначено головуючого суддю Митрофанову А. О.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року вказану заяву залишено без руху.

13 грудня 2023 року заявником усунуто недоліки.

18 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Витребувано у Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи № 204/2022, після смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням керівника апарату Щерби А. від 02 лютого 2024 року № 40 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/23933/23, провадження № 2-о/760/110/24, у зв`язку з відрахуванням головуючого судді ОСОБА_4 зі штату суду, пов`язаного із закінченням строку відрядження, відповідно до наказу голови суду від 01 лютого 2024 року № 7-К.

На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

07 лютого 2024 року до суду надійшли витребувані матеріали спадкової справи.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року вказану справу було прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено в порядку окремого провадження.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у ній, просила її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

Вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявника, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 29 листопада 2022 року Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), серії НОМЕР_1 .

За життя, 14 вересня 2018 року, ОСОБА_3 склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 920, відповідно до якого, усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що за законом вона матиме право, вона заповіла ОСОБА_2 (заявнику), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До складу спадщини входить, в тому числі, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить спадкодавцю на підставі договору дарування від 27 серпня 1971 року за № 4126.

01 грудня 2022 року заявник звернулася до Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері.

На підставі зазначеної заяви Гайсинською державною нотаріальною конторою Вінницької області було заведено спадкову справу № 204/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

02 червня 2023 року Гайсинською державною нотаріальною конторою Вінницької області було видано довідку заявнику, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, 19 липня 2023 року Гайсинською державною нотаріальною конторою Вінницької області листом за вих. № 989/02-14, у зв`язку із зверненням ОСОБА_2 з метою оформлення спадкових прав після померлої матері, було повідомлено останню, що у наданому договорі дарування, що посвідчений ОСОБА_5 , державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори 27 серпня 1971 року за реєстровим № 4216, не зазначено повну адресу розташування житлового будинку в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, а саме, відсутні назва вулиці та номер будинку, тому необхідно в судовому порядку встановити факт розташування вищевказаного об`єкту нерухомого майна з зазначенням повної адреси.

Так, відповідно до договору дарування від 27 серпня 1971 року за реєстровим № 4216 ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла у дар будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Білогородка Києво-Святошинського р?ну Київської області. Будинок вцілому має 54 кв. м житлової площі.

Водночас, відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 10 червня 1966 року № 158 забудовник ОСОБА_7 мала право здійснювати будівницто за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з планом забудови садиби, який видано 10 червня 1966 року Виконкомом Києво-Святошинської районної ради Богданович Г. О., він стосується садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, у проекті газопостачання вищевказаного житлового будинку вже зазначалася адреса: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту житлового будинку садибного типу, який виготовлено станом на 11 липня 2023 року, реєстраційний номер Т?01:4427-1390-

6387-5075, інвентаризаційна справа № 0176, адреса об`єкта: Київська область,

Бучанський район, Білогородська територіальна громада, с. Шевченкове (станом на

01 січня 2021 року), АДРЕСА_1 . Житлова площа житлового будинку за

результатами технічної інвентаризації 55,1 кв.м. В технічному паспорті зазначено, що житловий будинок садибного типу знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:5032, площа 0,2127 га.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20 січня 2014 року № 16431032 , витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 січня 2014 року № 16431154 та витягу з

Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 09 червня 2023 року: земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:5032, площею 0,2127 га, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить померлій матері заявника - ОСОБА_3 .

Крім того, рішенням Білогородської сільської ради від 16 липня 2014 року № 527 з метою впорядкування нумерації об`єктів нерухомості у населених пунктах Білогородка та Шевченкове, згідно генерального плану та створення єдиного реєстру адрес, вирішено ліквідувати вулиці в селі Білогородка згідно з додатком 1, затвердити перелік вулиць в селі Білогородка згідно з додатком 2, затвердити перелік вулиць в селі Шевченкове згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 19 додатку 1 до вищезазначеного рішення вулиця Шевченка перестала входити до адміністративних меж села Білогородка, стала входити в межі села Шевченкове.

Звертаючись до суду з указаною заявою, заявник просить встановити факт розташування будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона не може здійснити державну реєстрацію прав та отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з досліджених судом документів заявником надано достатньо доказів для підтвердження розташування садибного будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, відсутність іншого порядку, передбаченого чинним законодавством для встановлення такого факту, а також відсутність інших спадкоємців у померлої, що свідчить про відсутність спору про право.

Враховуючи викладене, встановлені на підставі наявних в матеріалах справи документів обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом достовірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене, заява ОСОБА_2 про встановлення факту розташування житлового будинку за певною адресою підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 352, 354, 355 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт розташування будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності на підставі договору дарування від 27 серпня 1971 року, який посвідчений нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П. І., зареєстрований в реєстрі за № 4216, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна