Справа № 698/495/24
Провадження № 2/698/232/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гончар Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 66963,11 грн., а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7100,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.06.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн.. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Позивач зазначає, що AT «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість, відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

20.09.2021 року між AT «Альфа-Банк» та TOB «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, TOB «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 27.06.2018 року, укладеним між AT «Альфа-Банк» та відповідачкою.

Ухвалою суду від 10.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

01.08.2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», оскільки вважає, що даний позов є надуманим, а викладені у ньому вимоги необґрунтованими. Зазначає, що відповідачка не отримувала жодних повідомлень від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та позивачем не надано суду доказів направлення письмового повідомлення відповідачці про відступлення права грошової вимоги, що свідчить на відсутність з боку позивача вчинення вказаних законом або договором обов`язків та на необізнаність відповідачки про зміну її кредитора у зобов`язанні. Звертає також увагу на те, що в матеріалах справи відсутня акцепта, прийняття банком пропозиції на укладення угоди, що суперечить ст.ст. 640-642 ЦК України. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховувалась комісія за обслуговування кредиту, яка ні офертою ні паспортом споживчого кредиту не передбачена. Вказує, що виписка по особовим рахункам відповідачки в період з 25.06.2018 року по 20.09.2021 рік сформована АТ «Сенс Банк», проте правонаступництво позивача та АТ «Сенс Банк» належними доказами не підтверджено, хоча у договорі факторингу від 20.09.2021 року зазначено АТ «Альфа Банк». Також зазначає, що оферта підписана 03.07.2018 року, а датою першої операції є 27.06.2018 року, тобто за 7 днів до підписання оферти, тому вони є неналежними та недопустимими доказами. Крім того, вказує, що згідно витягу з реєстру боржників АТ «Альфа Банк» відступило право вимоги за договором № ССNG-630947455 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а в виписці по рахунку зазначено договір № 630947455, що є різними договорами. Тому вважає, що позивачем не підтверджено набуття права вимоги в спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд приходить до наступного.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до приписів ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

На підтвердження обставин укладення кредитного договору позивач надав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 03.07.2018 року, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості за кредитом за період з 27.06.2018 року по 20.09.2021 року та виписку по рахунку за кредитною карткою за період з 27.06.2018 року по 08.04.2024 року.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справи у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Зазначений правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.06.2020 року (справа № 189/786/18), від 10.06.2020 року (справа № 658/4229/18).

З наданої оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 03.07.2018 року, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк» не вбачається укладення договору № 630947455, про який зазначено у виписці по рахунку з кредитної картки, як і не надано суду акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, що є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк».

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий суду паспорт споживчого кредиту розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 03.07.2018 року, оскільки дата його підписання споживачем відсутня.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/5647/18 зазначив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту є виписка по картковому рахунку.

Разом з тим, з наданої виписки по рахунку з кредитної картки за договором № 630947455 за період з 27.06.2018 по 08.04.2024 не можливо встановити, що зазначена виписка стосується оферти, яка підписана відповідачкою 03.07.2018 року, оскільки рух коштів по рахунку, зазначеному у виписці, почався з 27.06.2018 року, тобто фактично до винекнення договірних зобов`язань, а за вказаних обставин не є належним та допустимим доказом заборгованості відповідачки.

Крім того, з наданої виписки по рахунку з кредитної картки вбачається, що вона стосується СЕНС БАНКА, що неузгоджується з іншими матеріалами справи, а доказів щодо правонаступництва або зміни назви банку суду не надано.

Сам по собі розрахунок, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості у відповідачки за тілом кредиту та заборгованості за порушення грошового зобов`язання. Будь-якого іншого розрахунку первісного кредитора заборгованості за тілом кредиту, який би становив суму в межах наданого максимального кредитного ліміту по картковому рахунку, позивачем суду не надано.

Суд, виходячі з доводів відповідачки та досліджених доказів, доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимимі докази, з яких можна було б встановити, що 03.07.2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» уладено кредитний договір № 630947455 за невиконання умов якого утворилася заборгованість відповідачки у розмірі 66963,11 грн..

З урахуванням наведеного, надаючи правову оцінку поданим ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» доказам на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за наданим кредитним, суд дійшов висновку, що за відсутності належних та допустимих доказів того, що оспорюваний правочин було укладено між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 за умов зазначених в позовній заяві, доводи позивача щодо розміру нарахованої суми заборгованості за зазначеним договором не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

За встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 27.06.2018 року у розмірі 66963,11 грн. задоволенню не підлягають.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позову судовий збір стягненню з відповідачки не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 610, 611, 615, 634, 638, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко