04.11.2024 Єдиний унікальний номер 205/8456/24
Провадження № 2-з/205/698/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О., за участі секретаря судового засідання Акіменко А.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Стребіж Анни Олегівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа єдиним унікальним номером 205/8456/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2024 року клопотання представника відповідача задоволено. Продовжено представнику ОСОБА_1 - адвокату Стребіж А.О. строк для подання зустрічного позову та надання доказів в обґрунтування позиції по справі до 08.11.2024 року.

31.10.2024 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Стребіж А.О., через систему «Електронний суд» звернулась до суду з зареєстрованою в канцелярії заявою про забезпечення позову, в якій просить: заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, переоформленню документів на нерухоме майно:

- земельну ділянку, кадастровий номер: :01:004:0051 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 1,120 гр. Право власності на яку зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- житловий будинок, загальною площею 107,8 кв.м. житловою площею 28,3 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на який зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Посилаючись на ст.ст. 149-151 ЦПК України, позивач зазначає, що невжиття вказаного заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за зустрічною позовною заявою, враховуючи факт, що вказані вище нерухоме майно зареєстровано на відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2

01.11.2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Стребіж А.О. до суду подано зустрічний позов.

Заява розглядається в порядку ч.1 p:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_8478/ed_2020_01_15/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#8478" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали, надані на її обґрунтування, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи випливає, що між сторонами виник спір щодо поділу майна подружжя, в тому рахунку, як зазначено у зустрічній позовній заяві, і щодо земельної ділянки, кадастровий номер: :01:004:0051 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 1,120 гр. Право власності на яку зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а також щодо житлового будинку, загальною площею 107,8 кв.м. житловою площею 28,3 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на який зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ", розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих стороною на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вказана правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

На підставі відомостей, викладених у заяві про забезпечення позову, та наявних документів у матеріалах справи суд дійшов висновку про наявність реального спору між сторонами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є поділ майна подружжя.

Враховуючи обґрунтованість ризиків невиконання можливого рішення суду, та те, що вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачеві в його правах.

Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, переоформленню документів на нерухоме майно, як найбільш ефективний вид забезпечення виконання можливого позитивного рішення суду відповідачем за зустрічним позовом.

Вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачеві в його правах.

Виходячи з наведеного, перевіривши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення, оскільки невжиття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, в разі вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, переоформленню документів на нерухоме майно:

- земельну ділянку, кадастровий номер: :01:004:0051 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 1,120 гр. Право власності на яку зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- житловий будинок, загальною площею 107,8 кв.м. житловою площею 28,3 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на який зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За клопотанням учасника суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим або скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Н.О. Бізяєва