Номер провадження: 22-ц/813/4857/24
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Київська районна адміністрація Одеської міської ради

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці з часу набрання рішення суду законної сили.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2024 року ухвалено позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду вмотивовано тим, що необізнаність спадкоємця про реєстрацію місця проживання за різними адресами зі спадкодавцем, а також те, що в його паспорті наявна відмітка про прописку позивача в квартирі, частина якої є спадковим майном, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , особа, яка не приймала участь у справі, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, просить його скасувати, позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без задоволення в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

По суті справи, в скарзі зазначено, що апелянт є рідним братом позивача ОСОБА_1 ..

Їх мати, ОСОБА_4 , за життя склала заповіт, яким заповіла своє майно на ім`я ОСОБА_1 (позивача по справі). Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрився спадок у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира належала по 1/3 частини кожному, на праві спільної, часткової власності - ОСОБА_4 (померлій), ОСОБА_5 (померлому), та апелянту ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.12.1998 року № НОМЕР_1 .

Апелянт наголошує, що позивачу було відомо про наявність заповіту на його ім`я, з цих підстав він особисто забрав собі свідоцтво про смерть матері та її похоронні виплати та вважає себе єдиним спадкоємцем. Однак з невідомих апелянту підстав позивач не звернувся до нотаріуса з заявою про отримання своєї спадщини за заповітом після смерті матері.

Їх батько ОСОБА_5 при житті також склав заповіт, яким заповів усе своє майно на ім`я апелянта. Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 , апелянт для прийняття спадку, а саме 1/3 частини квартири, звернувся до Київської державної нотаріальної контори м. Одеса, з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було повідомлено, що після покійної матері ОСОБА_4 залишилась також 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , на яку позивач ОСОБА_1 протягом 15 років не вступив в спадщину за заповітом.

Скаржник наголошує, що він фактично вступив в спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , зареєстрований та проживає за адресую спадкового майна, є спадкоємцем першої черги за законом, тому ним 08.05.2023 року була подана заява на прийняття спадщини після її смерті. На підставі його заяви на прийняття спадщини була відкрита спадкова справа № 70619198.

Також, в скарзі звертається увага, що у вищезазначеній квартирі, він зареєстрований та проживає разом з сім`єю дружиною та четверо їх неповнолітніх дітей, й до теперішнього часу. З позивачем вони сусіди, бачаться кожного дня, тому не зрозуміло чому його не залучили як сторону по справі.

Підсумовуючи викладене в апеляційній скарзі зазначається, що суд, задовольняючи позов про події, які сталися у 2009 році, тобто майже 15-річної давнини, спирався на докази, які втратили достовірність і повноту за спливом часу. Загальна позивна давність у три роки минула, позивач не подав заяву про прийняття спадщини у передбачений законом 6 місячний строк, йому ніщо не заважало це зробити, він за кордоном не перебував, у збройних силах не служив, у в`язниці не знаходився, сам особисто не хворів. Крім того, на час подання апелянтом заяви про прийняття спадщини після смерті матері, інших спадкоємців які подали заяву протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не було.

На думку апелянта, судом першої інстанції не було перевірено наявність інших осіб, що мають приймати участь у справі в якості відповідачів, не вирішено з позивачем питання в порядку ст. 51 ЦПК України про залучення його до участі у справі у якості належного відповідача та витребування спадкової справи.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Заліпаєв Ю.В. надали відзив, в якому просять апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2024 року без змін.

У відзиві зазначено, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не спростовує висновки суду першої інстанції. Твердження скаржника є надуманими, які не підтверджуються ні обставинами справи, а ні належними та допустимими доказами, що додані до неї. Наголошується, що саме позивач подав заяву державному нотаріусу про прийняття спадщини, на підставі якої 08.05.2023 року була заведене спадкова справа № 357/2023, щодо майна померлої матері. Тільки після відкриття спадкової справи, щодо майна померлого батька, позивачу стало відомо, що за своє життя мати заповіла належну їй частину квартири йому, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частинах кожному. І як підтверджується матеріалами справи, після смерті матері ні батько, а ні рідний брат позивача, які являються власниками рівних часток квартири, не вступили у спадщину, щодо належної матері частки квартири.

Наголошується, що позивач не приховував тих обставин, що ОСОБА_3 є співвласником квартири, частину якої матір заповіла на користь позивача, про що ним чітко зазначено у позовній заяві. Оскаржуваним рішенням суду жодним чином не вирішено питань про права та обов`язки ОСОБА_3 . Оскільки предметом спору є саме: встановлення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Всі інші питання, щодо спадкового майна будуть вирішуватись державним нотаріусом.

Також у відзиві представник позивача просить судові витрати, пов`язані з апеляційним провадженням, які поніс позивач за надання професійної правничої допомоги, покласти на ОСОБА_3 .

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заліпаєв Ю.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, апеляційну скаргу повністю підтримує, просить задовольнити її в повному обсязі, а оскаржуване рішення скасувати.

Представник відповідача Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги адміністрація повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставляння електронного листа до «Електронного кабінету». тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка представника не перешкоджає розгляду справи.

Особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судових документів в паперовій формі за окремою заявою (п. 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

Від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також в заяві зазначено, що останній не заперечує проти позовних вимог свого батька ОСОБА_1 , між ними відсутній спір з цього питання, апеляційну скаргу ОСОБА_3 вважає безпідставною і просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 25.03.2009 року складено відповідний актовий запис № 512, що вбачається з Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 08.03.2023 року складено відповідний актовий запис № 2785, що вбачається з Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2008 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Глуханчук І.В., згідно з яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину ізольованої квартири під АДРЕСА_1 , заповіла сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частинах кожному.

З листа КП «БТІ» ОМР від 06.09.2023 року №28577/04-04 вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за фізичними особами: « ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 » в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 10.12.1998, р. №19-11000. Реєстраційний запис зроблено 29.12.1998 за реєстровим номером 53 у реєстровій книзі 313пр на сторінці 120.

Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лесогорова Д.О. від 12.10.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири під АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 .

В зазначеній постанові зокрема зазначено, що на підставі довідки №2326H/01-22, №2327H/01-22, наданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 05.10.2023 року померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 станом на 25.03.2009 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 станом на 25.03.2009 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Заява про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 надійшла після спливу строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, також ОСОБА_1 не проживав разом із спадкодавцем - ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лесогорова Д.О. від 12.10.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 .

В зазначеній постанові зокрема вказано, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав заповіт на належну йому частку квартири під АДРЕСА_1 , не на ім`я позивача ОСОБА_1 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем підстави пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є поважними, а тому вважав за доцільне визначити позивачеві додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 статті 1222, ч.1 статті 1220, ч.1 статті 1270 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (стаття 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У справі встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану.

27.05.2008 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким належну їй частину квартири під АДРЕСА_1 , заповіла сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частинах кожному.

Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лесогорова Д.О. від 12.10.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири під АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 .

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач визначив відповідачем Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, третьою особою - ОСОБА_2 .

20.11.2023 року ОСОБА_1 до суду надано клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а саме, просив замінити Київську районну адміністрацію Одеської міської ради на належного відповідача Одеську міську раду, посилаючись на те, що при відсутності інших спадкоємців, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, відповідачами є територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

30.11.2023 року судом, під час підготовчого засідання, проведено заміну відповідача на Одеську міську раду.

Таким чином, позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини пред`явлений до Одеської міської ради.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові.

Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи та без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2021 року у справі № 677/1893/18, провадження № 61-18281св20.

За таких обставин, переглядаючи справу, колегія суддів приходить висновку, що вирішення даного спору безпосередньо впливає на права та інтереси іншого спадкоємця померлої ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у справі.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості самостійно замінювати первісного відповідача належним відповідачем чи залучати співвідповідача на стадії перегляду справи в апеляційному порядку, то є всі підстави для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Висновки по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені судами за належного суб`єктного складу її учасників.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вище викладене колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого рішення та прийняття у справі нового рішення про відмову в задоволенні вимог позивача.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, то понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 20 лютого 2024 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко