КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Мендриком Дмитром Олександровичем, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 28.04.2012 у Центральному ВДРШ м. Києва, актовий запис № 635.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.04.2012 позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з різними поглядами на спільне життя та обов`язки, а також через постійну відсутність через особливості робочої діяльності позивача. Більше двох років разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом (а.с. 1).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.06.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28.04.2012 Центральним ВДРШ м. Києва, актовий запис № 635 розірвано (а.с. 37-38).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення позов залишити без розгляду. Вказує, що сторони по справі примирилися, позивач передумав розлучатись, тому до суду не ходив. Однак, суд першої інстанції, за відсутності учасників справи, розглянув позов, чим порушив їх права. Шлюбно-сімейні відносини позивача з відповідачем не припинені, подружжя веде спільне господарство, виховують двох неповнолітніх та забезпечують їх (а.с. 43-44).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.04.2012 Центральним ВДРШ м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 635.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3-4).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023 відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 13).

Копія позовної заяви разом з належним чином завіреною копією ухвали про відкриття провадження направлялось учасникам справи (а.с. 14, 15).

Згідно розписки від 03.11.2023, ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами справи (а.с. 16).

07.11.2023 ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач посилається на невідповідність позовної заяви статтям 175, 177 ЦПК України, та просила залишити позовну заяву без розгляду, або надати час на примирення (а.с. 20-22).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2023 зупинено провадження у справі та надано подружжю строк на примирення на 6 місяців (а.с. 27).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.05.2024 поновлено провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 34).

Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У статті 112 СК України зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Статтею 111 СК України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Аналізуючи норми діючого законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо, тому суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявність підстав для розірвання шлюбу правомірними, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Посилання апелянта на те, що подружжя примирилось і не мало наміру розлучатись є безпідставним, оскільки, у тому випадку якщо подружжя не мало на меті продовжувати процедуру розлучення, позивач не був позбавлений права подання заяви/клопотання про відмову від позову, чого зроблено не було.

Відповідач, яка була обізнана про розгляд справи та подавала відзив на позовну заяву, зі свого боку, також, не було подано жодних заяв/клопотань щодо стану шлюбних відносин після спливу наданого шестимісячного строку на примирення.

За таких обставин, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки примушування позивача до шлюбних відносин суперечить нормам цивільного законодавства України.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Мендриком Дмитром Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді