КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області, в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року про відмову у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив усунути перешкоди у здійсненні Бучанською РДА Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,25 га з кадастровим номером :01:007:0695, що розташована в с. Гореничі Бучанського району Київської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Бучанської РДА Київської області від ОСОБА_1 (а.с. 1-22)

Також, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації/перереєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :01:007:0695, здійснювати її поділ та об`єднання, яка на праві власності належить ОСОБА_1 , також заборонити проведення на вказаній ділянці будь яких робіт.

Подану заяву обґрунтовано тим, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення. Вжиття саме таких заходів забезпечення є адекватним змісту порушеної права власності держави на землю, на відновлення якого поданий позов прокурора у даній справі, та, за умови його задоволення, не створить труднощів при виконанні рішення суду.

При цьому, відсутність на даний час будь-яких дій відповідача, які б могли підтвердити наміри вчинення дій щодо відчуження, поділу чи об`єднання земельних ділянок, не спростовують наявність у відповідача, як в одноособового власника спірної земельної ділянки можливості вільно розпорядитися нею, не вжиття заходів забезпечення позову, у тому числі, враховуючи попередню протиправну поведінку під час набуття права власності (а.с. 77-82).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2023 заяву представника позивача заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюк О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельних ділянок залишено без задоволення (а.с. 93-97).

В апеляційній скарзі, Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської РДА Київської області, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. Вказує, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку та не надав оцінки тому, що у даному випадку прокурор звернувся до суду з вимогою, судове рішення, у разі задоволення якої, не вимагатиме примусового виконання. Тобто, судом не враховано обставини, доводи та обґрунтування прокурора, що невжиття заявленого заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави, а також викликати подальше утруднення виконання рішення суду (а.с. 101-108).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що потенційна можливість вчинення відповідачем дій, які будуть спрямовані на відчуження спірних земельних ділянок чи інше розпорядженнями ними, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі не можливо з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 10 сесії 26 скликання № 6/2 від 20.12.2011 ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 та за кадастровим номером :01:007:0695, що розташована в с. Гореничі.

На підставі вказаного рішення 13.02.2012 ОСОБА_1 видано державний акт на право власності серія ЯМ № 322569. Даний акт 13.02.2012 зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00371.

Відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 29.12.2018 № 612 спірна земельна ділянка відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року відноситься до 44 кварталу виділу 35;-а відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року, відноситься до 68 кварталу виділу 20 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

Згідно листа ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/879 від 14.11.2018 спірна земельна ділянка частково накрадається на земельну ділянку ДП «Київське лісове господарство» (квартал 68, виділ 20 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство»), яка перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а саме плану, лісонасаджень, карти-схеми розподілу території лісгоспу.

Згідно відповіді ДП «Київське лісове господарство» №. 02-02/136 від 14.02.2019 спірна земельна ділянка відносилась і на даний час обліковується в землях лісогосподарського призначення лісового фонду Приміського лісництва квартал 68 виділ 20 згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року, та за матеріалами лісовпорядкування 2003 року - квартал 44, виділ 25. ДП «Київське лісове господарство», як постійний користувач спірної земельної ділянки, на момент прийнятті оспорюваного рішення згоду на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :01:007:0695 не надавало.

Листом № 02-1448 від 03.10.2007 ДП «Лісове господарство» погодило вилучення земельної ділянки Приміського лісництва (квартал 44), площею 0,84 га, розташованої в межах населеного пункту с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області. У погодженні зазначено, що вилучення вказаної земельної ділянки, площею 0,84 га; та зарахування її до земель запасу Гореницької сільської ради з послідуючим використанням для потреб не пов`язаних з веденням лісового господарства можливе за умови відшкодування збитків землекористувачу, що передбачено статтями 156, 157 Земельного кодексу України, постанови Кабінету міністрів України № 284 від 19.04.1993 та № 21 від 14.01.2004 оформлення правовстановлюючих документів згідно чинного законодавства.

Факт віднесення спірної земельної ділянки, з кадастровим номером :01:007:0695, до земель лісогосподарського призначення підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року, Проектом організації та розвитку; лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, Планом лісових насаджень Приміського лісництва ДП «Київський лісгосп», лісовпорядкування 2014 року, планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісонасаджень, картами-схемами розподілу території лісгоспу.

Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства згідно листа № 04-48/334 від 18.02.2019 повідомило, що на момент прийняття оспорюваного рішення погодження, на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :01:007:0695 не надавало, згода на зміну цільового призначення цієї земельної ділянки не надавалась.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З наведеного вбачається, що заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечити можливість реального виконання рішення у справі та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні, у випадку задоволення позову, оскільки державна реєстрація права власності на спірні земельні ділянки за відповідачем, у разі відсутності забезпечення позову, дає їм право вільно ними розпоряджатись, у тому числі, відчужувати на користь третіх особам.

При цьому, відсутність на даний час будь-яких дій відповідача, які могли б підтвердити наміри вчинення дій щодо відчуження, поділу чи об`єднання земельних ділянок, не спростовують наявність у відповідача, як в одноособового власника спірної земельної ділянки можливості вільно розпорядитися нею, якщо не вжити заходи забезпечення позову.

Таким чином, обґрунтованим є припущення про високу ймовірність відчуження, реєстрації, поділу, об`єднання, зміни конфігурації спірної земельної ділянки, що в подальшому може призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів Бучанської РДА Київської області.

Вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки вона залишається у його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися вказаним майном обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті. Також вказаний захід забезпечення не може перешкодити здійсненню будь-якої діяльності відповідачів на земельній ділянці.

Таким чином, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що заявлений позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача. На зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечені позову.

Окрім зазначеного, слід звернути увагу на те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, серед яких є як накладення арешту так і заборона вчиняти певні дії.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона вчиняти певні дії відносно об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона вчиняти певні дії відносно такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Таким чином, арешт майна і заборона вчиняти певні дії є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому відсутня необхідність у одночасному застосуванню двох зазначених способів забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області, в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :01:007:0695, яка на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

У задоволені іншої частини заяви відмовити.

Заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області (місцезнаходження: 08131, Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 67, );

в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області (місцезнаходження: 08293, Київська обл., Бучанський р-н, м. Буча, вул. Інститутська, 22 )

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді