Номер провадження: 22-ц/813/322/24
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача Одеської міської ради, представника позивача Бутрик А.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ,

від відповідача ОСОБА_4 не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» - не з`явились,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Юридичного департаменту Одеської міської ради не з`явились,

переглянувши справу №523/11508/18 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Юридичного департаменту Одеської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року у складі судді Сувертак І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач Одеська міська рада, звернувшись 21 серпня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що відповідач ОСОБА_1 проводить будівельні роботи з будівництва двоповерхового будинку на самовільно зайнятій земельній ділянці територіальної громади м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. 8-го Березня, 149. Позивач Одеська міська рада просила:

зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за власний рахунок привести до попереднього стану будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до технічної документації станом на 19 вересня 1983 року;

стягнути судові витрати у розмірі 1762,00 грн. (т.1 а.с.2-10).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі (т.1 а.с.47).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу Одеської міської ради залишено без задоволення, ухвалу судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2018 року залишено без змін (т.1 а.с.94-96).

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2019 року справу №523/11508/18 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду (т.1 а.с.168-169).

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року касаційну скаргу Одеської міської ради задоволено; ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі (т.1 а.с.180-185).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.196).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року за заявою Одеської міської ради в порядку забезпечення позову накладено арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.222-223).

02 березня 2020 року позивач Одеська міська рада подала заяву про уточнення позовних вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, вказала, що управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 10 травня 2019 року було встановлено, що ОСОБА_1 проводить будівельні роботи з будівництва двоповерхового будинку на самовільно зайнятій земельній ділянці територіальної громади м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. 8-го Березня, 149. Одеською міською радою рішення про надання ОСОБА_1 або іншим особам у власність або користування земельної ділянки за вказаною адресою для будівництва двоповерхового будинку не приймалось, тому має місце самовільне зайняття земельної ділянки. ОСОБА_1 здійснила самочинне будівництво без документів, що дають право на виконання будівельних робіт та на ділянці, що не була відведена для цієї мети, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Актом огляду земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га встановлено знаходження двох окремих житлових будинків з надвірними спорудами. Відповідно до інформації КП «Право» Одеської міської ради в адресному реєстрі м. Одеси адреси: м. Одеса, вул. 8-го Березня, 149-А та м. Одеса, вул. 8-го Березня, 149-Б, відсутні. Таким чином, земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 експлуатуються без правовстановлюючих документів на землекористування, передбачених статтями 125, 126 ЗК України. За даними управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Записи про право власності від 09 вересня 2019 року №33199775 та №33199390 державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. підлягають скасуванню у судовому порядку як такі, що порушують права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій об`єкт знаходиться, та як такі, що прийняті із порушенням законодавства за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на самочинно збудовані об`єкти площею 152,3 кв.м та 47,3 кв.м.

Позивач Одеська міська рада просила:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12 вересня 2019 року №48654690 та запис про право власності від 09 вересня 2019 року №33199775, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_4 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12 вересня 2019 року №48654313 та запис про право власності від 09 вересня 2019 року №33199390, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_4 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинної прибудови загальною площею 152,3 кв.м до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та окремо збудованого двоповерхового будинку загальною площею 47,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнути судові витрати у розмірі 6847,00 грн. (т.2 а.с.13-27).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду (т.2 а.с.69).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року за заявою Одеської міської ради в порядку забезпечення позову накладено арешти на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) за адресою: АДРЕСА_1 ; на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових права на вказані об`єкти нерухомого майна (т.2 а.с.73-74).

На виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року про витребування доказів відділом документального та інформативного забезпечення Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради надано документи справи №101 та №101 щодо об`єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 (т.2 а.с.81-131).

Відповідачі відзив на позов не подали.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі №523/11508/18 до набрання законної сили рішенням у справі №523/18777/19 (т.2 а.с.161-162).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 липня 2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.2 а.с.166-167).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року позов задоволено (т.2 а.с.190-199).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.205-211).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого у Спадковій справі №390/2018 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори 13 червня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №4-707, є власником частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У Спадковій справі №390/2018 до майна померлої ОСОБА_5 в рівних частках спадкоємцями за законом є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Спадкове майно складається з права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходився на земельній ділянці, наданій ОСОБА_7 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва особистого житлового будинку, посвідченого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 15 липня 1958 року за реєстраційним №837, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі 94, стор.128, р.№9987(255). ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його майно спадкувала дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. Спадкоємцю за законом ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ще не видано.

Одеська міська рада позовні вимоги обґрунтовує порушенням права власності на земельну ділянку у зв`язку із самочинним будівництвом та самовільним зайняттям земельної ділянки. Проте, спірна земельна ділянка площею 400 кв.м була відведена ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) під індивідуальне житлове будівництво згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеси №91 від 31 січня 1958 року «Про відвід земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» та Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва особистого житлового будинку, посвідченого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 15 липня 1958 року за реєстраційним №837, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі 94, стор.128, р.№9987(225). Земельні кодекси 1970, 2001 років закріплювали загальний принцип цілісності об`єкта житлової нерухомості та земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, визначали перехід права користування земельною ділянкою у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, що на ній збудований. Рішення виконавчого комітету ради №91 від 31 січня 1958 року та нотаріально посвідчений 15 липня 1958 року за реєстровим №837 Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва особистого житлового будинку є чинними та не скасовані, спадкоємці первісних користувачів мають право користування спірною земельною ділянкою.

Висновок суду про те, що відповідачем здійснено самочинне будівництво із захопленням земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси, яка не була відведена для цієї мети, помилковий. Рішення суду не відповідає вимогам виконуваності, так як судом не зазначено, яка земельна ділянка підлягає звільненню, враховуючи те, що відповідач як спадкоємець має право користуватися земельною ділянкою, право на яку мали спадкодавці. Крім того, у розумінні статті 376 ЦК України знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Не може бути належним доказом зайняття відповідачем земельної ділянки акт огляду земельної ділянки від 10 травня 2018 року та від 03 січня 2019 року (площа земельної ділянки визначена візуально та орієнтовно), фотофіксація місця розташування земельної ділянки (формальне фото зображення земельної ділянки без зазначення точних розмірів та площ в землевпорядному документі не доводить порушенням відповідачем меж земельної ділянки позивача при будівництві об`єкту нерухомості). Не встановлення факту будівництва поза межами ділянки, що належить спадкоємцю ОСОБА_2 , виключає можливість задоволення вимог Одеської міської ради про звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкту будівництва.

При ухваленні рішення судом не враховано рішення від 14 квітня 2020 року у справі №523/18777/19, яким визнано неправомірними та скасовано рішення №48654690 та рішення №48654313 від 12 вересня 2019 року державного реєстратора Мельник Т.І. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_4 . Судове рішення набрало законної сили та виконано.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Згідно Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Дородною Е.Д. 15 липня 1958 року, зареєстрованого в реєстрі за №8307, згідно рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 31 січня 1958 року за №91 «Про відведення земельної ділянки» надано ОСОБА_7 («забудовник») на праві безстрокового користування земельну ділянку по АДРЕСА_5 , загальною площею 400 кв.м згідно плану земельної ділянки (т.1 а.с.32-38).

Рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 20 лютого 1964 року №143-а «Про затвердження громадянам актів приймання будинків» затверджено Акт прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння ОСОБА_7 АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 400 кв.м (т.1 а.с.152-157).

За матеріалами інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що зберігаються в комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, згідно проведеної інвентаризації від 16 вересня 1983 року на земельній ділянці загальною площею 364 кв.м, користувачем якої є ОСОБА_7 , знаходиться житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», літня кухня літ. «Г», котельня літ. Ж», вбиральня літ. «Д» (прибудова літ. «а», «1», літня кухня літ. «Г», котельня літ. «Ж» залишена у користуванні без права власності до реконструкції району, рішення районного виконавчого комітету №332 від 16 липня 1983 року). Згідно експлікації внутрішніх площ житлового будинку: квартира АДРЕСА_6 (загальна площа 45,90 кв.м, житлова площа 34,4 кв.м), всього загальна площа 73,80 кв.м, житлова площа 54,2 кв.м (т.1 а.с.26-38, 151, 158-162).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадщину померлого ОСОБА_7 прийняла його дружина ОСОБА_5 , проте спадкових прав не оформила.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкову справу №390/2018 до майна померлої ОСОБА_5 заведено Четвертою одеською державною нотаріальною конторою.

У Спадковій справі №390/2018 спадкоємцями майна померлої ОСОБА_5 в рівних частках є її онуки:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (батько ОСОБА_2 син спадкодавця ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 );

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (батько ОСОБА_2 син спадкодавця ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Спадкове майно померлої ОСОБА_5 складалося з права власності на житловий будинок з прилеглими надвірними господарчими та побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належний на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва особистого житлового будинку, посвідченого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 15 липня 1958 року за реєстровим №8307, зареєстрований комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі 94, стор. 128, реєстраційний №9987 (225), померлому ОСОБА_7 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (т.1 а.с.151).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого у Спадковій справі №390/2018 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л. 13 червня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №4-707, ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить на праві приватної власності частка нерухомого майна, що в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м, надвірних споруд: літ. «Б» - сарай, І мостіння, №4-5 огорожа (т.1 а.с.163).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27 липня 2018 року житловий будинок (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м (опис: житловий будинок літ. «А», надвірні господарчі будівлі та споруди: літ. «Б» -сарай, І-мостіння, №4-5 огорожа) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) зареєстрований 13 червня 2018 року на праві приватної спільної часткової власності (розмір частки ) ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ). Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний номер 4-707, видане 13 червня 2018 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41584719 від 13 червня 2018 року, державний реєстратор державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л. (т.1 а.с.39-40, 149).

Згідно Акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудови території м. Одеси від 10 травня 2018 року, складеного управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Акту огляду земельної ділянки від 10 травня 2018 року, складеного відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель, дотриманням вимог земельного законодавства та використанням об`єктів комунальної власності, за адресою: АДРЕСА_1 невстановленими особами ведуться будівельні роботи на межі із сусідньою земельною ділянкою без документів на право виконання будівельних робіт (т.1 а.с.15-24).

За інформацією станом на 25 червня 2018 року відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області згідно наявних у відділ Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року не зареєстровано право власності (користування) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомлено, що у зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (т.1 а.с.25).

Згідно Інформації станом на 06 лютого 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстраційної справи №101 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_7 , вбачається, що на праві приватної власності (частка 1/1) ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) зареєстрований житловий будинок, загальною площею 152,3 кв.м, житловою площею 105,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) за адресою: АДРЕСА_1 (складова частина об`єкту: житловий будинок літ. «А», вбиральня літ. «Б», сарай літ. «И»). Дата державної реєстрації: 09 вересня 2019 року. Відомості внесено до Реєстру: 12 вересня 2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І., індексний номер рішення: 486546909. Номер запису про право власності: 33199775. Підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер: 212715, видана 05 вересня 2019 року, видавник: ТОВ «Пром-Строй Лтд»; технічний паспорт б/н, виданий 05 вересня 2019 року, видавник: ТОВ «Пром-Строй Лтд». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48654690 від 12 вересня 2019 року, державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Мельник Т.І. (т.2 а.с.35-37, 106-131).

Згідно Інформації станом на 06 лютого 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстраційної справи №101 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_7 вбачається, що на праві приватної власності (частка 1/1) ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) зареєстрований житловий будинок, загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) за адресою: АДРЕСА_1 (складова частина об`єкту: житловий будинок літ. «З»). Дата державної реєстрації: 09 вересня 2019 року. Відомості внесено до Реєстру: 12 вересня 2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І., індексний номер рішення: 486546909. Номер запису про право власності: 33199390. Підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер: 212716, видана 05 вересня 2019 року, видавник: ТОВ «Пром-Строй Лтд»; технічний паспорт б/н, виданий 05 вересня 2019 року, видавник: ТОВ «Пром-Строй Лтд». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48654313 від 12 вересня 2019 року, державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Мельник Т.І. (т.2 а.с.38-40, 82-105).

ОСОБА_2 подала 30 жовтня 2019 року до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області заяву про те, що невстановлена особа за відсутності правовстановлюючих документів на домоволодіння, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , заволоділа шляхом обману об`єктами нерухомості, подавши 09 вересня 2019 року до державного реєстратора заяву про реєстрацію права власності на об`єкти за громадянкою ОСОБА_4 , в якій містилися недостовірні відомості про виникнення у зазначеної особи права власності. За заявою ОСОБА_2 порушено кримінальне провадження №0004109 (т.2 а.с.97-100, 123-126).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року в справі №523/18777/19 за позовом ОСОБА_2 до Левченко Алії Насуриллаївни, державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т., за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності:

позов задоволено;

визнано неправомірним рішення №48654690 від 12 вересня 2019 року державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасовано запис №33199775 від 09 вересня 2019 року державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано неправомірним рішення №48654313 від 12 вересня 2019 року державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасовано запис №33199390 від 09 вересня 2019 року державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.154-160).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року в справі №523/18777/19 не скасовано та в апеляційному порядку не оскаржено.

Позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_8 та на житловий будинок АДРЕСА_9 , про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинної прибудови до житлового будинку АДРЕСА_3 та окремо збудованого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , заявлено Одеською міською радою як уповноваженим власником земель комунальної власності територіальної громади міста Одеси для захисту права власності на земельну ділянку комунальної власності.

Одеська міська рада виходить з того, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 є самовільно зайнятою, що здійснене на земельній ділянці будівництво є самочинним будівництвом, так як проведено на земельній ділянці, що не була відведена для такої мети та проведено без дозвільних документів на будівництво.

Отже, визначальним у даній справі, з огляду на те, що позивачем є Одеська міська рада, є земельна ділянка.

Інше обґрунтування позовних вимог, як то порушення передбаченої чинним законодавством процедури державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна; проведення будівельних робіт за відсутності дозвільної документації тощо до аналізу не береться, так як Одеська міська рада вправі заявити вимоги виключно щодо захисту права комунальної власності на земельну ділянку з підстав самовільного зайняття земельної ділянки нерухомим майном, що збудоване чи будується.

Перевірка дотримання законодавства щодо будівництва (відповідність будівельним нормам та правилам, санітарним нормам, наявність проектно-дозвільної документації тощо) є компетенцією інших органів.

Із аналізу зібраних у справі документів встановлено, що спірна земельна ділянка площею 400 кв.м (площа земельної ділянки самовільно зайнятої будівництвом у позовних вимогах Одеською міської радою не зазначена, у мотивувальній частині позовної заяви йдеться про орієнтовну площу 0,04 га), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Дородною Е.Д. 15 липня 1958 року, зареєстрованого в реєстрі за №8307, на підставі рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 31 січня 1958 року за №91 «Про відведення земельної ділянки» була надана ОСОБА_7 («забудовник») на праві безстрокового користування.

На земельній ділянці ОСОБА_7 збудував житловий будинок, що був рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 20 лютого 1964 року №143-а прийнятий до експлуатації та в подальшому зареєстрований бюро технічної інвентаризації, де й обліковувався згідно діючого на той час законодавства в інвентаризаційній справі.

На час відкриття спадщини померлого у 2003 році ОСОБА_7 за ним на праві власності було зареєстровано житловий будинок загальною площею 73,80 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що була надана йому у 1958 року у безстрокове користування під будівництво індивідуального житлового будинку.

Спадщину померлого ОСОБА_7 прийняла його дружина ОСОБА_5 , після смерті у 2007 році ОСОБА_5 спадщину прийняли онуки померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 оформила отриманням свідоцтва про право на спадщину право власності на частку житлового будинку загальною площею 73,80 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що була надана ОСОБА_9 (діду) у 1958 року у безстрокове користування під будівництво індивідуального житлового будинку.

ОСОБА_6 спадщину на іншу частку вказаного нерухомого майна прийняв, дані про отриманням ним свідоцтва про право на спадщину за законом відсутні.

ОСОБА_6 до участі в справі в якості відповідача не залучений, незважаючи на те, що йдеться про нерухоме майно, частку якого він прийняв у спадщину (прийнята спадщина йому належить з часу відкриття спадщини).

Отже, право власності ОСОБА_2 на частку житлового будинку загальною площею 73,80 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що була надана у безстрокове користування у 1958 році під забудову житлового будинку, не є спірним. Не є спірним і право ОСОБА_6 (не залучений до участі у справі) на частку вказаного нерухомого майна, прийняту ним в порядку спадкування. Вказане нерухоме майно (житлова нерухомість) знаходиться на земельній ділянці площею 400 кв.м, що надана рішенням виконкому місцевої ради первісному забудовнику ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченого 15 липня 1958 року Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будинку на праві особистої власності.

Надання земельної ділянки під будівництво житлового будинку з правом безстрокового користування такою відповідало нормам чинного законодавства на час надання земельної ділянки та перебування такої у користуванні власника збудованого на ній житлового будинку. Наступна зміна законодавства, що передбачала оформлення права власності (користування) державними актами на право власності (користування) земельною ділянкою, не позбавила ні ОСОБА_7 , ні його спадкоємців, які спадкували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, права користування земельною ділянкою площею 400 кв.м, що у 1958 році була надана під будівництво індивідуального житлового будинку.

Відсутність державного акту на земельну ділянку площею 400 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 не має наслідком самочинне зайняття земельної ділянки, оскільки ця земельна ділянка у 1958 році була надана компетентним на то органом з дотриманням чинного на той час законодавства під будівництво житлового будинку, який був збудований, прийнятий в експлуатацію та обліковувався органами бюро технічної інвентаризації.

Самовільного зайняття земельної ділянки площею 400 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , не встановлено.

Одеською міською радою не надано доказів того, що нерухоме майно (житлова нерухомість) за адресою: АДРЕСА_1 , наразі займає земельну ділянку, що виходить за межі земельної ділянки площею 400 кв.м, що надана у безстрокове користування під житлову нерухомість. Додані до позовної заяви акти огляду (візуального) земельної ділянки, фото тощо не підтверджують, що житлова нерухомість за вказаною адресою виходить за межі земельної ділянки площею 400 кв.м.

З наявної в справі інформації вбачається, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 наразі знаходиться житлова нерухомість, що має загальну та житлову площу відмінну від тієї, що була зареєстрована за забудовником ОСОБА_7 та успадкована ОСОБА_5 , а потому ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Дійсно, суду не надано проектно-дозвільної документації на здійснене будівництво житлової нерухомості більшої площі, однак дотримання законодавства у сфері будівництва є компетенцією інших органів, що уповноважені перевіряти дотримання забудовниками законодавства при будівництві, реконструкції тощо.

Одеська міська рада, як позивач за вимогами про захист права комунальної власності територіальної громади міста Одеси, не надала належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , виходить своїми межами (по огорожі) по фактичному користуванню за розмір 400 кв.м, тобто, за розмір земельної ділянки площею 400 кв.м, що була надана у 1958 році під забудову.

Сам по собі факт відсутності державного акту на право власності (користування) земельною ділянкою не має наслідком самочинне зайняття земельної ділянки, оскільки земельна ділянка у свій час була надана забудовнику у користування та, відповідно, при зміні власника житлового будинку правомірно переходила у користування наступного власника житлового будинку.

За положеннями частини 2 статті 120 ЗК України в редакції, чинній на дату набуття ОСОБА_2 права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зміна земельного законодавства покладає на користувача земельної ділянки обов`язок оформити державний акт на земельну ділянку, що перебуває у його користуванні, проте не позбавляє права користування, що набуто до зміни законодавства.

Недоведеність самовільного зайняття земельної ділянки є підставою відмови у позові Одеській міській раді по суті вимог до ОСОБА_2 про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва.

Відповідач ОСОБА_1 не була та не є власником житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , тому вимоги Одеської міської ради до цього відповідача щодо самочинного будівництва безпідставні.

ОСОБА_6 , який прийняв спадщину у вигляді частки житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , до участі у справі не залучений.

Щодо вимог Одеської міської ради в частині скасування рішень про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_8 та на житловий будинок АДРЕСА_9 , то на час ухвалення рішення судом першої інстанції та, відповідно, на час перегляду справи в апеляційному порядку, оскаржені рішення державного реєстратора та записи в Реєстрі були визнані неправомірними та скасовані судовим рішенням від 14 квітня 2020 року у справі №523/18777/19, що набрало законної сили.

Крім того, такі вимоги стосуються реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 , яка рішення не оскаржує.

У разі наявності наразі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 будівництва (житлового будинку, будівлі, споруди тощо), які є відмінними від тих, що набуті у спадщину та зареєстровані у встановленому законом порядку, то за передбачених частиною 7 статті 376 ЦК України підстав відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування вправі просити через суд зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Вказана норма матеріального права передбачає знесення за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, лише у випадку, якщо проведення перебудови є неможливим, або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення.

В силу визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

Докази у справі у своїй сукупності недостатні для висновку про наявність обставин, що входять до предмета доказування за позовними вимогами Одеської міської ради про порушення її як уповноваженого власника землі територіальної громади міста Одеси права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 наявною на ділянці забудовою.

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року в частині позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Юридичного департаменту Одеської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва скасувати.

В задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Юридичного департаменту Одеської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова