Справа № 2-170/11
Провадження № 6/496/142/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бабійчук І.В., звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Біляївським районним судом Одеської області 09.06.2011 року та 15.01.2013 року, на виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 2-170/11 від 24.03.2011 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 625403,77 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.03.2011 року позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк», який був правонаступником ВАТ «Акціонерного банку «Престиж», до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь кредитора ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 624493,77 грн, а також в рівних частках судовий збір в сумі 1700 грн та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120 грн. Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 зумовлене тим, що між ним та кредитором 15.05.2007 року був укладений договір поруки № 014/1581/74/02365/2. На виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24.03.2011 року судом 09.06.2011 року та 15.01.2023 року видано виконавчі листи № 2-170/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» грошових коштів у розмірі 625403,77 грн, які перебували на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27.05.2014 року за заявою ПАТ «Фідобанк» було замінено сторону виконавчого провадження ВП № 37843143 від 07.05.2023 року: стягувача ПАТ «Ерсте Банк» на стягувача ПАТ «Фідобанк» у зв`язку з переходом до нього прав кредитора, відповідно до договору про приєднання та Статуту від 14.12.2023 року. В подальшому, 02.06.2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Верра Фінанс» укладено договір № GL3N217657 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги за кредитним договором № 014/1581/74/02365 від 15.05.2007 року, укладеним між ВАТ «АКБ «Престиж» та ОСОБА_2 , а також за договором поруки № 014/1581/74/02365/2 від 15.05.2007 року, укладеним між ВАТ «АКБ «Престиж» та ОСОБА_1 . Після цього, ТОВ «Верра Фінанс» звернулось до суду із заявою, в якій просило суд замінити ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника ТОВ «Верра Фінанс» в якості стягувача за виконавчими листами у справі № 2-170/11. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2020 року у задоволенні вказаної заяви ТОВ «Верра Фінанс» відмовлено. ТОВ «Верра Фінанс» оскаржило зазначену ухвалу суду до Одеського апеляційного суду, а в подальшому відмовилось від апеляційної скарги у зв`язку з примиренням сторін в позасудовому порядку. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.05.2021 року прийнято відмову ТОВ «Верра Фінанс» від апеляційної скарги та закрито апеляційне провадження. Надалі боржники добровільно погасили заборгованість за кредитним договором № 014/1581/74/02365 від 15.05.2007 року перед новим кредитором ТОВ «Верра Фінанс». Відтак, наразі склалась ситуація, що зобов`язання поручителя ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/1581/74/02365/2 від 15.05.2007 року є припиненим, у зв`язку з його виконанням та розірванням договору поруки, проте в межах справи № 2-170 видані 09.06.2011 року та 15.01.2013 року виконавчі листи продовжують існувати. Як вбачається із відомостей з АСВП, ці виконавчі листи зараз не перебувають на виконанні. Проте, для досягнення правової визначеності та правильного завершення відносин за кредитним договором, існує необхідність у постановленні судом ухвали про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з їх припиненням, добровільним виконанням боржником.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, а від його представника ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених в заяві, та розглянути заяву без її участі та участі ОСОБА_1 .

Представники стягувача та нового кредитора ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Верра Фінанс», а також боржниця ОСОБА_2 до судового засідання не з`явились, при причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялись про день розгляду заяви належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Приймаючи до уваги заяву представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської від 24.03.2011 року по справі № 2-170/11 позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 624493 грн 77 к., а також в рівних частках судовий збір в сумі 1700 грн та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120 грн (том 1 а.с. 108-109).

На виконання зазначеного судового рішення, Біляївський районний суд Одеської області на підставі заяви представника АТ «Ерсте Банк» 09.06.2011 року видав останньому два виконавчих листа, які стягувач пред`явив до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для примусового виконання (том 1 а.с. 111а).

В подальшому відповідач ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою від 20.09.2011 року залишена без задоволення (том 1 а.с.124).

Після цього, відповідач ОСОБА_1 оскаржив заочне рішення Біляївського районного суду Одеської від 24.03.2011 року в апеляційному порядку.

У зв`язку з цим, постановами старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Рубан Я.О. ВП № 32172771 та ВП № 32450398 від 07.06.2012 року виконавчі листи № 2-170/11, видані Біляївським районним судом Одеської області 09.06.2011 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» у розмірі 625403,77 грн було повернуто органу, що його видав (том 1 а.с. 203, 206).

За результатами апеляційного розгляду, Апеляційним судом Одеської області 18.09.2012 року постановлена ухвала, якою апеляційну скаргу відхилено, а заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24.03.2011 року залишено без змін (том 1 а.с. 186-188).

За таких обставин, на виконання заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24.03.2011 року, суд на підставі заяви представника АТ «Ерсте Банк» 15.01.2013 року вдруге видав останньому два виконавчих листа (том 1 а.с. 190), які стягувач пред`явив до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для примусового виконання, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 37843143 та ВП № 37843696 від 07.05.2013 року (том 1 а.с. 258, 281).

Із відповідей Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 16865/03.2-06 від 07.03.2024 року та Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 47286 від 13.03.2024 року на адвокатські запити вбачається, що виконавче провадження № 37843143 з примусового виконання виконавчого листа № 2-170/11, виданого 15.01.2013 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» грошових коштів у розмірі 325403,77 грн завершено 27.06.2014 року на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», чинній на момент прийняття рішення, а виконавчий документ повернуто стягувачу з правом повторного пред`явлення.

Отже в межах ВП № 37843143 не відбулось фактичного виконання виконавчого листа № 2-170/11 від 15.01.2013 року.

В подальшому, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27.05.2014 року за заявою ПАТ «Фідобанк» про заміну сторони у виконавчому провадженні замінено сторону виконавчого провадження ВП № 37843143 від 07.05.2013 року, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» на стягувача Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» у зв`язку з переходом до нього прав Кредитора, відповідно до Договору про приєднання та Статуту від 14.12.2013 року (том 1 а.с. 273-274).

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2020 року між ПАТ «Фідобанк» (далі Банк) та ТОВ «Верра Фінанс» (далі Новий кредитор) укладено договір № GL3N217657 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених в Додатку № 1 до цього договору (далі Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників та інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них (том 2 а.с. 9-10).

Із пункту 26 реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та Боржників/Поручителів/Іпотекодавців/Заставодавців за такими договорами, який є додатком № 1 до вказаного вище Договору про відступлення прав вимоги, вбачається, що ТОВ «Верра Фінанс» набуло право вимоги до боржника (іпотекодавця) ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/1581/74/02365 від 15.05.2007 року, та до поручителя ОСОБА_1 за договором поруки № 014/1581/74/02365/2 від 15.05.2007 року (том 2 а.с. 11-15).

В подальшому, ТОВ «Верра Фінанс» звернулось до Біляївського районного суду Одеської області із заявою, в якій просило замінити ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника ТОВ «Верра Фінанс» в якості стягувача за виконавчим листом № 2-170/11, виданими Біляївським районним судом Одеської області від 09.06.2011 р. у справі за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, видати дублікат виконавчих листів по цивільній справі № 2-170/11 та поновити ТОВ «Верра Фінанс» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання (том 2 а.с. 4-8).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2020 року у задоволенні зазначеної вище заяви ТОВ «Верра Фінанс» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «Верра Фінанс» оскаржило її в апеляційному порядку.

Однак, під час перебування апеляційного провадження боржниця ОСОБА_2 примирилася з кредитором ТОВ «Верра Фінанс» та добровільно виконала зобов`язання за кредитним договором № 014/1581/74/02365 від 15.05.2007 року.

Так, 20.04.2021 року між кредитором ТОВ «Верра Фінанс» та поручителем ОСОБА_1 був укладений Договір про розірвання договору поруки № 014/1581/74/02365/2 від 15.05.2007 року.

Відповідно до п.п. 1-3 вказаного Договору про розірвання договору поруки сторони погодили з дати укладення цього Договору розірвати дію Договору поруки № 014/1581/74/02365/2 від 15.05.2007 року, що був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Престиж» (повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ), громадянкою ОСОБА_2 Позичальником та громадянином України ОСОБА_1 у якості Поручителя.

Між сторонами погоджено, що після підписання даного Договору припиняються всі зобов`язання Поручителя за Договором поруки № 014/1581/74/02365/2 від 15.05.2007 року.

Кредитор гарантує сприяти (по мірі можливості) Поручителю у скасуванні/знятті будь-яких обтяжень, арештів рухомого та нерухомого майна, які накладені за зобов`язаннями, що випливають із Договору поруки № 014/1581/74/02365/2 від 15.05.2007 року.

У зв`язку із погашенням заборгованості за кредитним договором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі повідомлення від ТОВ «Верра Фінанс» від 20.04.2021 року був припинений запис № 36725720 про іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та був припинений запис № 41612333 про заборону на нерухоме майно, що були зареєстровані на підставі договору іпотеки від 15.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Колодяжною А.В., реєстр. № 1763, що підтверджується деталізованою інформаційною довідкою № 372314711 від 01.04.2024 року.

Окрім того, ТОВ «Верра Фінанс» звернулось до апеляційного суду із заявою про відмову від апеляційної скарги, у зв`язку з примиренням сторін в позасудовому порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.05.2021 року вказану заяву ТОВ «Верра Фінанс» задоволено, прийнято відмову ТОВ «Верра Фінанс» від апеляційної скарги на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2020 року, а апеляційне провадження закрито (том 2 а.с. 141).

Таким чином, станом на теперішній час зобов`язання поручителя ОСОБА_1 перед кредитором за договором поруки № 014/1581/74/02365/2 від 15.05.2007 року є припиненими, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 відсутні зобов`язання з виконання заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24.03.2011 року по справі № 2-170/11.

Судом встановлено, що припинення поруки відбулося за домовленістю з кредитором після того, як виконавчі провадження з виконання виконавчих листів № 2-170 від 09.06.2011 року та № 2-170/11 від 15.01.2013 року були вже завершені з підстав, що не прирівняні до фактичного виконання рішення, а тому виконавчі листи № 2-170 від 09.06.2011 року та № 2-170/11 від 15.01.2013 року формально вважаються не виконаними та продовжують існувати.

Як вбачається із відомостей з АСВП, вказані вище виконавчі листи, в яких боржником є ОСОБА_1 , на виконанні не перебувають.

Відповідно до частин першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 2-4671/11 (провадження № 61-45337св18) сформульовано правовий висновок, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що наявні матеріально-правові підстави для визнання виконавчих листів, в яких боржником є ОСОБА_1 , такими, що не підлягають виконанню, оскільки зобов`язання поручителя за договором поруки є припиненим за домовленістю з кредитором, що відбулося поза межами виконавчого провадження.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню задовольнити.

Визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Біляївським районним судом Одеської області 09.06.2011 року та 15.01.2013 року, на виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 2-170/11 від 24.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 625403,77 грн.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24.05.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра