Справа № 202/7116/24
Провадження № 2/202/3899/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

23 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голєва А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши клопотання представника ОСОБА_4 адвоката Моськіної С.М. про передачу цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за підсудністю,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Представника ОСОБА_4 адвокат Моськіної С.М. звернулася до суду з клопотанням про передачу цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за підсудністю.

В обґрунтування зазначає, що відповідно до ст. 30 ЦПК України, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою, оскільки квартира АДРЕСА_1 , вища за ціною, та зазначена адреса відноситься до території Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпра, вказана справа не підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

Позивач та представник позивача не заперечували щодо передачі справи за підсудністю.

Представник відповідача клопотання підтримала та просила суд передати справу за підсудністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наспаних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виходячи з положень норм матеріального права (ст.181 ЦК України) до нерухомого майна належать об`єкти, розташовані на земельних ділянках, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Положення норм процесуального права вказують на те, що для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна встановлено виключну підсудність, яка має застосовуватись при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється її дія.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, які містять вимоги з приводу нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Така ж правова позиція, викладена й у постанові Касаційного цивільного суд у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Даний спір виник з приводу поділу майна подружжя, зокрема і нерухомого майна, - квартири АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, та земельної ділянки з кадастровим номером :01:020:0181 з загальною площею 0.0637 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальною підсудністю відноситься до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вартість квартири АДРЕСА_1 є найвищою.

Таким чином, справа не підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, справа підлягає передачі на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката Моськіної С.М. про передачу цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за підсудністю задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя передати за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда