Провадження №6/523/501/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове проникнення до житла, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко С.В. звернулась до суду з поданням про дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні в Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №74818586 з примусового виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси № 523/15042/21 від 19.12.2023 року про конфіскацію майна засудженої ОСОБА_1 на користь держави.

В ході виконання рішення суду державним виконавцем з метою забезпечення рішення суду винесено постанову про арешт майна боржника, відповідна інформація внесена до реєстру обтяжень.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстровано нерухоме майно, а саме однокімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі свідоцтва про право на спадщину, р№1-621, 13.05.2011, Четверта Одеська державна нотаріальна контора.

14.06.2024 р. та 02.08.2024 р. головним державним виконавцем здійснювались виходи за адресою наявного майна боржника, яка вказана у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 , двері на дзвін та стук не відчиняли, здійснити опис та арешт майна належного боржнику не надалося можливим, у зв`язку з відсутністю доступу, оскільки двері зачинені.

Згідно відповіді на запит державного виконавця щодо кількості зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , Департамент надання адміністративних послуг OMP повідомив, що за вказано адресою зареєстровані/задекларовані особи - відсутні.

Просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з метою опису та арешту майна, яке належить боржнику з подальшою реалізацією майна в дохід держави.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши подання та додані до неї письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

На виконанні в Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №74818586 з примусового виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси № 523/15042/21 від 19.12.2023 року про конфіскацію майна засудженої ОСОБА_1 на користь держави.

23 квітня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відповідна інформація внесена до реєстру обтяжень.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності нерухоме майно, а саме однокімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Згідно інформації з Департаменту надання адміністративних послуг OMP, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані/задекларовані особи - відсутні.

Відповідно до довідки Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2024 року, в матеріалах кримінального провадження у відношенні ОСОБА_1 відсутні протокол опису майна засудженого або його відсутність.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як зазначено у ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

В обґрунтування подання головним державним виконавцем надано акти державного виконавця від 14.06.2024 року та від 02.08.2024 року, відповідно до яких головним державним виконавцем Савченко С.В. здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_1 , однак провести опис та арешт майна виявленого у боржника не надалось можливим у зв`язку з відсутністю доступу до квартири. Тамбур та двері квартири ніхто не відчинив. Поняті не залучались.

В матеріалах подання наявні докази фотофіксації того, що повідомлення та виклики залишалися у дверях квартири за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

З матеріалів подання неможливо встановити, що всі документи виконавчого провадження було надіслано боржнику та за якою адресою.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна, яке є її власністю. На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року та визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років і 6 (шість) місяців із конфіскацією майна, яке є її власністю. На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувано ОСОБА_1 в строк відбутого покарання час її попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 15 липня 2021 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі. Застосований до ОСОБА_1 запобіжний захід залишено попередній - тримання під вартою.

Суд зазначає, що при наявності в матеріалах виконавчого провадження вироку суду з даними про тримання засудженої під вартою та безпосередньо вироку про призначення покарання у вигляді позбавлення волі, головним державним виконавцем надіслана копія подання з додатками за адресою : АДРЕСА_3 .

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що повідомлення особи про здійснення виконавчих дій за адресою, зазначеною у виконавчому документі, конкретно в цьому випадку проведено формально.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. Оскільки документи виконавчого провадження не направлялись боржнику за місцем її перебування, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 обізнана про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, та що вона ухиляється від виконання судового рішення в частині конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що головним державним виконавцем Савченко С.В. не доведено належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами обставини того, що нею вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, ураховуючи те, що у матеріалах справи відсутні дані про направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження та не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій.

Із зазначених підстав не підлягає задоволенню подання головного державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника

Керуючись ст. 439 ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове проникнення до житла.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя: