ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 639/3276/14-ц

провадження № 22-ц/818/3699/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

боржник - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2024 року в складі судді Труханович В.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, заінтересована особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник: ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 28 травня 2014 року у справі 639/3276/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки та сина у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку. Рішення набрало законної сили.

Зазначила, що вона отримала виконавчий лист та надіслала його поштою до виконавчої служби, однак виконавче провадження не було відкрито та постанова про відкриття виконавчого провадження отримана не була.

Вказала, що вона направила відповідний запит до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо стану виконання даного рішення та 16 серпня 2024 року надано відповідь, якою повідомлено, що згідно журналу вхідної кореспонденції та відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчий документ не зареєстровано у Відділі, тому є підстави вважати, що виконавчий лист було втрачено при пересилці.

Просила видати дублікат виконавчого листа у справі № 639/3276/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа задоволено, видано дублікат виконавчого листа № 639/3276/14-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, відмовити ОСОБА_1 у видачі дубліката виконавчого листа через відсутність належного обґрунтування та ризик подвійного стягнення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент ухвалення судового рішення про видачу дублікату виконавчого листа вже було відкрито інше виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 639/34/21 від 05 травня 2021 року. Це провадження стосується тих самих аліментних зобов`язань, які стосуються утримання неповнолітнього сина. Вважав, що дублікати виконавчих документів мають видаватися лише в тому випадку, якщо документ втрачено, але існування іншого виконавчого провадження робить видачу дубліката недоречною адже існує реальна загроза подвійного стягнення. Зазначив, що заявниця не надала доказів того, що кошти використовуються на утримання дітей, що є важливим фактором, адже стягненні кошти не мають йти на особисті потреби заявниці. Посилався на те, що старша дочка ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і на момент постановлення ухвали про видачу дублікату виконавчого листа вже досягла повноліття, тому вимоги щодо стягнення аліментів на користь повнолітньої дочки є неправомірними. Вказав, що син ОСОБА_4 проживає разом із ним та саме він забезпечує його утримання, тому продовження стягнення аліментів на утримання дитини, яка фактично проживає з батьком є неправомірним. Зазначив, ним поданий позов про звільнення його від сплати аліментів. Вказав, що заявниця не надала доказів втрати виконавчого листа.

16 листопада 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_2 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що у відповіді Київського ВДВС у м. Харкові зазначено, що в результаті перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження № 47095207 перебувало на виконанні в відділі з 16 березня 2015 року та було завершено на підставі заяви стягувача, а саме підставою було: «24 вересня 2015 року надійшла заява від стягувача з проханням повернути виконавчий лист без виконання, у зв`язку з тим, що у стягувача до боржника немає жодних претензій». Це свідчить, що суд було введено в оману щодо втрати виконавчого листа та невиконання рішення. Вказав, що в Київському районному суді м. Харкова розглядається позов стосовно звільнення від сплати аліментів, справа № 638/13966/24, де ті ж самі сторони та інше рішення суду щодо стягнення аліментів. В цій справі ОСОБА_5 отримуючи по теперішній час аліменти та використовуючи їх на власний розсуд подала мирову угоду, яка не затверджена судом, але в цій угоді чітко зазначено, що дитина перебуває на утриманні батька та проживає з ним.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 639/3276/14-ц не відкривалось, строк пред?явлення даного виконавчого листа до виконання не сплив, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року не виконано, доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем доведено факт втрати зазначеного виконавчого листа.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (а.с.20-21).

На виконання вказаного заочного рішення суду видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 отримала 11 березня 2015 року (а.с.25).

Звертаючись до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа ОСОБА_1 зазначила, що виконавчий лист у справі № 639/3276/14-ц вона надіслала поштовим відправленням до виконавчої служби, але виконавче провадження не було відкрито та постанова про відкриття виконавчого провадження отримана нею не була, у зв?язку з чим, вона направила запит до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо стану виконання даного рішення.

З відповіді Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 19542/24 від 16 серпня 2024 року вбачається, що з Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у Відділі виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/3276/14-ц виданого Жовтневим районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочки та сина, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття, не перебуває та не перебувало. Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги той факт, що згідно журналу вхідної кореспонденції та відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, надісланий виконавчий лист № 639/3276/14-ц виданий Жовтневим районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочки та сина, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття не зареєстровано, отже його було втрачено при пересилці (а.с.32).

З витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51,77,78).

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 надав постанову Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 72363203 від 26 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 639/34/21 виданого 05 травня 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання мальолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 05 січня 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.79).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною третьою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 17 травня 2023 року у справі № 565/1888/19 (провадження № 61-1030св23) зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

З заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року вбачається, що стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку, тобто до 20 квітня 2020 року щодо дочки ОСОБА_3 та до 16 жовтня 2027 року щодо сина ОСОБА_4 .

Зважаючи на вказане, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не закінчився, відтак заявниця вправі пред`явити такий виконавчий лист протягом усього періоду, на який присуджені аліменти.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на те, що матеріали справи не містять даних та сторонами не подано доказів про те, що виконавчий лист не втрачено, на чому наголошує суд першої інстанції.

За викладеного, колегія суддів дійшла висновку про доцільність видачі у справі дублікату виконавчого листа, оскільки заочне рішення суду на час звернення заявниці до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа є чинним, строк його виконання не сплив, а факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Посилання ОСОБА_2 на те, що старша дочка ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і на момент постановлення ухвали про видачу дублікату виконавчого листа вже досягла повноліття, тому вимоги щодо стягнення аліментів на користь повнолітньої дочки є неправомірними; що на момент ухвалення судового рішення про видачу дублікату виконавчого листа вже було відкрито інше виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 639/34/21 від 05 травня 2021 року та це провадження стосується тих самих аліментних зобов`язань, які стосуються на утримання неповнолітнього сина; що дублікати виконавчих документів мають видаватися лише в тому випадку, якщо документ втрачено, але існування іншого виконавчого провадження робить видачу дубліката недоречною адже існує реальна загроза подвійного стягнення, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 183 СК України врегульовано питання визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та питання щодо продовження стягнення аліментів на іншу дитину, в разі досягнення повноліття старшою дитиною.

Згідно із частиною 2 статті 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частиною 3 статті 183 СК України передбачено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, якщо старшій дитині виповнилось 18 років, відповідно виплата аліментів на неї припиняється, а аліменти на утримання другої дитини повинні стягуватись щомісячно без урахування рівної частини, яка припадала на дитину, що досягла повноліття.

Таким чином, після досягнення повноліття дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти продовжують стягуватися на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття, щомісячно, за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшу дочку до її повноліття.

Дійсно, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 березня 2021 року у справі № 639/34/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 05 січня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Між тим, відкриття виконавчого провадження за іншим судовим рішенням, ухваленим у іншій справі, хоча і щодо спірних правовідносин, не є підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа № 639/3276/14-ц виданого Жовтневим районним судом м. Харкова, оскільки цей виконавчий лист не визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до частини 4 статті 71 СК України виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Частиною 3 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Доводи ОСОБА_2 про те, що заявниця не надала доказів того, що кошти використовуються на утримання дітей, що є важливим фактором, адже стягненні кошти не мають йти на особисті потреби заявниці; що син ОСОБА_4 проживає разом із ним та саме він забезпечує його утримання, тому продовження стягнення аліментів на утримання дитини, яка фактично проживає з батьком є неправомірним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наразі переглядається заява про видачу дублікату виконавчого листа, а не справа по суті вимог щодо стягнення аліментів.

Посилання ОСОБА_2 на те, що виконавчий лист № 639/3276/14-ц вже перебував на примусовому виконанні з 16 березня 2015 року, яке було завершено на підставі заяви стягувача, а також на те, що наразі розглядається його позов про звільнення від сплати аліментів, справа № 638/13966/24, в якій заявниця подала мирову угоду, яка не затверджена судом, але в цій угоді чітко зазначено, що дитина перебуває на утриманні батька та проживає з ним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці посилання не спростовують тверджень ОСОБА_1 про втрату на цей час виконавчого листа, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Також колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів зважає на необхідність дотримання засади обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Зважаючи на те, що виконавчий лист дійсно втрачено, його не визнано таким, що не підлягає виконанню, а судове рішення суду не виконано, підлягає виконанню та не виконується, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа.

Отже, колегія суддів встановила, що оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції прийнята з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 20 листопада 2024 року.