Справа № 573/2386/23
Номер провадження 2/573/51/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2023 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , мотивована тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 11 січня 2011 року. Від подружнього життя дітей не мають. На даний час сім`я фактично розпалася. Спільне життя та збереження шлюбу не можливе, тому він просить суд шлюб розірвати.

Ухвалою від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 9).

28 грудня 2023 року сторонам був наданий термін для примирення протягом 2-х місяців до 27 лютого 2024 року включно, розгляд справи призначено на 09 годину 28 лютого 2024 року, провадження у справі зупинено (а. с. 16).

Термін, наданий для примирення, закінчився, примирення подружжя не відбулось і позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що суду 22 лютого 2024 року надіслав заяву (а. с. 25).

Ухвалою від 28 лютого 2024 року провадження у справі відновлено (а. с. 29).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить шлюб розірвати (а. с. 25).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, будучи належним чином сповіщеною про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Раніше нею подавався відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що проти розірвання шлюбу заперечує (а. с. 13-14).

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 січня 2011 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, про що складено відповідний актовий запис за №01 (а. с. 4).

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 , основою розпаду сім`ї стала втрата поваги один до одного та припинення шлюбних відносин із 2020 року.

Відповідачка у відзиві зазначила, що заперечує проти розірвання шлюбу і вважає, що примирення між ними можливе, бо, незважаючи на окреме проживання з позивачем, вона до теперішнього часу кохає його, погляди на сімейне життя, сімейні цінності між ними не змінилися, почуття та духовний зв`язок не втрачені (а. с. 13-14).

Суд зазначає, що аналіз положень Сімейного кодексу України дає підстави стверджувати, що в переважній своїй більшості його норми мають явно виражене ґендерне наповнення, тобто він є ґендерно-чутливим за змістом.

При цьому, в основному, такі норми є ґендерно-збалансованими, тобто такими, що не містять підстав для дискримінації жінок і чоловіків, у всіх сферах правовідносин, що охоплюються Сімейним кодексом України та відповідають елементам ґендерної рівності.

Вказана тенденція прослідковується, починаючи із статті 1 Сімейного кодексу, якою передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки.

Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. І хто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Ухвалою суду від 28 грудня 2023 року сторонам надавався термін на примирення з метою збереження сім`ї, однак це не призвело до позитивного результату, так як відповідачка не представила суду доказів щодо вжитих нею заходів для збереження сім`ї, а позивач не бажає надалі підтримувати сімейні відносини із відповідачкою, на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 142, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 січня 2011 року у Виконавчому комітеті Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис №01, розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя