КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 759/4690/21
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3856/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Близнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Дениса Вікторовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 травня 2023 року (суддя Дубас Т.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини,

встановив:

у березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з врахуванням заяви про зміну предмету позову, просив усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення способів участі батька у спілкуванні та вихованні доньки за наступним графіком: два тижні через два тижні, день народження дитини спільно з матір`ю та зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки. Також просив стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з вересня 2017 року по листопад 2020 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач посилався на те, що у серпні 2019 року відповідачка разом з їх донькою з`їхали з квартири, у якій вони спільно проживали, а його позбавила можливості проводити час разом із дитиною, а після розірвання шлюбу у листопаді 2021 року відповідачка почала створювати йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не бажаючи у добровільному порядку врегульовувати питання його участі у вихованні доньки.

Позивач, посилаючись на висновок Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 25 січня 2022 року №6/14, яким рекомендовано спосіб участі батька у вихованні доньки ОСОБА_3 два тижні через два тижні, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, змінив предмет позову.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 травня 2023 року, позовні вимоги задоволено частково. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні доньки за наступним графіком: щосереди з 18:00 годин до 20:00 години та

кожної суботи місяця з 11:00 години до 19:00 години, без присутності матері, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, спільно з матір`ю. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454грн та 500грн витрат на правничу допомогу.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кузьмін Д.В. просить рішення суду в частині визначення графіку побачень позивача із донькою скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки за наступним графіком: два тижні через два тижні, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, день народження дитини спільно з матір`ю, а в іншій частині залишити рішення без змін, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, надання їм невірної оцінки та порушення норм процесуального права.

Представник позивача зазначає, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення не відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України, оскільки із її змісту незрозуміло, з яких міркувань виходив суд, які норми права були ним застосовані та якими мотивами він керувався при ухваленні рішення.

Представник позивача вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги наданий висновок органу опіки та піклування про визначення способів участі позивача у вихованні доньки та встановлення графіку їх спілкувань, не навівши у своєму рішенні мотивів, що слугували підставою для відхилення цього висновку.

Представник позивача зазначає, що відповідачка, всупереч висновку органу опіки та піклування, самостійно визначила графік побачень позивача та його доньки у поданому до суду відзиві, а суд першої інстанції, порушуючи межі судового розгляду, поклав цей графік в основу оскаржуваного рішення.

Також представник позивача стверджує, що трактування резолютивної частини оскаржуваного рішення є неоднозначним, оскільки із наведеного судом формулювання незрозуміло чи буде побачення дитини проходити за участі матері, чи без неї.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.79 т.2), свого представника у судове засідання не направила, надіслала на електронну пошту Київського апеляційного суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, яке підписане електронним підписом (с.с.81,82 т.2).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кузьміна Д.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Роскошинської О.С., яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 серпня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 серпня 2017 року серії НОМЕР_1 (с.с.14 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 лютого 2018 року серії НОМЕР_2 (с.с. 18 т.1).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року у справі № 759/1049/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 3 000грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (с.с. 19-23 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 25 січня 2022 року № 6/14 затверджений висновок про участь батька ОСОБА_1 у виховані малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого затверджено наступний графік - два тижні через два тижні, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, враховуючи бажання дитини (с.с.220-223 т.1).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, пославшись на положення частини другої статті 159 Сімейного кодексу України (далі - СК України), виходив з наявності у позивача права на спілкування з дитиною.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною третьою статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, а у статті 18 даної Конвенції зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 4 Конвенції «Про контакт з дітьми» від 15 травня 2003 року, яка ратифікована Україною Законом № 166-V від 20 вересня 2006 року та набрала чинності для України з 1 квітня 2007 року, зазначено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

У статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Питання взаємовідносин між батьками та дитиною також регулюються нормами СК України, зокрема статтями 141, 151, 153, 157-159, якими передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Виходячи з права того із батьків, який проживає окремо від дитини, на спілкування з нею, а також з необхідності захисту прав та інтересів малолітнього при спілкуванні із цим батьком (матір`ю), суд у своєму рішенні визначає порядок такого спілкування (час, місце, тривалість спілкування тощо), з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із

батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує

детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дитиною, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував ЄСПЛ. Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі статтею 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню.

У постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 138/96/17 зазначено, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 зазначено, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, встановлюючи порядок побачень батька з малолітньою дочкою, обґрунтовано виходив з того, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, та враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок встановлюється судом.

Разом з цим, визначаючи порядок побачень батька з дочкою, суд першої інстанції

не навів належного обґрунтування свого рішення.

Встановлюючи порядок побачень батька з дочкою, колегія суддів враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою.

Наявність конфлікту та неприязні відносин між відповідачкою та позивачем не є підставою для обмеження прав останнього на спілкування з дочкою.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач має негативний вплив на дочку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що графік побачень батька з дочкою підлягає зміні, враховуючи позовні вимоги саме ОСОБА_1 , оскільки це не суперечить інтересам дитини, а судом не встановлено негативного впливу батька на дочку.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на висновок Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 25 січня 2022 року № 6/14, яким рекомендовано спосіб участі батька у вихованні доньки два тижні через два тижні.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Оцінюючи наданий Борщагівською сільською радою Бучанського району Київської області висновок від 25 січня 2022 року № 6/14, колегія суддів виходить з того, що зазначений висновок не є обґрунтованим та не містить висновку щодо розв`язання даного спору, не аналізує позовні вимоги та не враховує інтереси дитини. Крім того, зазначений висновок визначає способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою два тижні через два тижні, тобто половину свого часу дочка повинна знаходиться не за місцем свого постійного проживання, що може негативно вплинути на розвиток дитини, спричинити додаткові труднощі в організації побуту дитини (відвідування дошкільного закладу освіти, школи тощо).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наданий органом опіки та піклування висновок у даній справі, не повинен братися до уваги при вирішенні цього спору.

У даній справі, враховуючи малолітній вік дитини, вона не висловлювала своєї думки щодо участі батька у спілкуванні з нею та в її вихованні. Разом з цим, суд не встановив, що психоемоційний стан дитини свідчить про те, що спілкування з батьком суперечить бажанню дитини і не відповідає найкращим її інтересам.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне надати певний час для відновлення взаємовідносин батька з дочкою, враховуючи, що дитина з 2019 року проживає з матір`ю та не мала значного часу спілкування з батьком.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе встановити наступний графік спілкування позивача зі своєю донькою: щосереди з 15 год. до 19 год. без присутності матері та щосуботи з 11 год. до 19 год. без присутності матері.

Визначений спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дочки забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини, не будуть мати нав`язливого та обтяжливого характеру для дитини, та

сприятимуть налагодженню довірливих відносин батька із дочкою.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, однак висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, тому рішення суду підлягає зміні в частині визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Дениса Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 травня 2023 року змінити в частині визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши йому наступний графік спілкування з дитиною: щосереди з 15 год. до 19год. без присутності матері та щосуботи з 11 год. до 19 год. без присутності матері.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук