С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1783/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

11 вересня 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника Позивача - адвоката Одаренко К.О.

представника Відповідача - адвоката Біліченка В.В.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів.

ІI. Описова частина

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся в Солом`янський районний суд міста Києва з позовом до ФОП ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з нього грошових коштів, сплачених за договором про виготовлення та встановлення меблевих виробів.

Зокрема, Позивач заявив вимоги про:

-стягнення з Відповідача сплачених за договором №21/12/30, укладеним 30 грудня 2021 року, коштів в розмірі 6300 доларів США;

-стягнення пені в розмірі 629,99 доларів США;

-стягнення 3% річних в розмірі 107,19 доларів США.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 30 грудня 2021 року ним було укладено договір з ФОП ОСОБА_2 , згідно з яким останній зобов`язався виготовити та передати Позивачу у власність товар меблі, а Позивач зобов`язався здійснити їх оплату в розмірі 6300 доларів США.

Позивач вказує, що в то же день розрахувався з Відповідачем, проте ФОП ОСОБА_2 своїх зобов`язань не виконав.

У зв`язку з цим ОСОБА_3 просить стягнути з Відповідача всю суму сплачених ним за договором коштів (6300 доларів США), а також передбачену договором пеню за прострочення виконання зобов`язання в період з 16.04.2022 по 08.11.2022 в розмірі 629,99 доларів США та 3% річних за цей же період в сумі 107,19 доларів США.

Ухвалою від 09 грудня 2022 року в справі було відкрите провадження.

09 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ФОП ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що він не отримував від Позивача грошові кошти в розмірі 6300 доларів США, а сам договір №21/12/30 є неукладеним.

Зазначив, що в Додатку № 3 до Договору в графі «Підпис виконавця про отримання коштів» підпис виконаний не ним, а іншою особою, шляхом наслідування його підпису. Звертає увагу на те, що Позивачем не надано ані прибуткового касового ордеру, ані будь-якого іншого розрахункового документу (квитанція, меморіальний ордер, платіжне доручення, акт про прийняття грошових коштів, тощо), що підтверджує отримання Відповідачем грошових коштів в готівковій або безготівковій формі.

Враховуючи, що Позивач не сплатив обумовленої суми за договором відповідно, не приступав до виконання будь-якої роботи з виготовлення меблевої продукції.

У судовому засіданні Позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що замовлення на виготовлення меблів він обговорював з працівниками компанії «Вавілон Компані». Той факт, що в результаті домовленостей йому було запропоновано для підпису бланк договору, укладений від імені ФОП ОСОБА_2 , жодним чином не залежав від нього. ОСОБА_2 є пов`язаною особою з вказаною компанією. Грошові кошти Позивач дійсно надав не ОСОБА_2 , а іншій контактній особі - ОСОБА_4 , який так само діяв від імені компанії «Вавілон». Пов`язаність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та «Вавілон Компані» підтверджується результатами пошукових запитів в мережі Інтернет із зазначенням вказаних прізвищ, згідно з якими, окрім даної компанії, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають також і інші бізнес-проекти. Таким чином, посилання Відповідача на те, що він не розписувався за отримання коштів, є проявом недобросовісної поведінки і не повинно враховуватися судом.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що він дійсно знайомий з ОСОБА_4 , і на його прохання дозволив використовувати свої реквізити як фізичної особи - підприємця для оформлення договорів підряду на виготовлення меблів ТОВ «Вавілон Компані». Водночас, як зазначив Відповідач, він лише підписував фактично бланки договорів, проте саме ОСОБА_4 отримував грошові кошти за ними і був відповідальний за виконання замовлень.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

30 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір на виготовлення та встановлення меблевих виробів №21/12/30 у відповідності до якого Відповідач зобов`язалася виготовити та передати у власність Позивача меблеві вироби згідно із затвердженою Специфікацією (Додаток 1).

Специфікацією, підписаною Сторонами 30.12.2021 було погоджено, що Відповідач взяв на себе зобов`язання з виготовлення кухні та шафи-ніши, а загальна вартість послуг з їх виготовлення та встановлення затверджена сторонами в сумі 172620,00 гривень, що є еквівалентом 6300 доларів США.

З копії Додатку №3 вбачається, що в день підписання договору Позивач сплатив обумовлену договором суму в розмірі 6300 доларів США. Водночас, в графі «Підпис виконавця про отримання коштів» наявний підпис, який візуально відрізняється від підпису ОСОБА_2 (а.с. 21, зворот)

Більше того, Відповідач також наполягає на тому, що підпис у вказаній графі йому не належить, а Позивач не виключає, що підпис про отримання коштів проставлений іншою особою.

Водночас, суд має звернути увагу на те, що Додаток №3 (акт про передачу коштів) до Договору був укладений в день підписання основного договору, тобто одночасно з укладенням Договору №21/12/30, підписаного особисто Відповідачем (чого ОСОБА_2 не заперечує). Крім того, сам додаток №3 (підтвердження передачі коштів), окрім графи «Підпис виконавця про отримання коштів» містить ще одну графу «Замовник», в якій від імені ФОП ОСОБА_2 наявний підпис, схожий на підпис Відповідача в інших частинах договору. Крім того, сам Відповідач не заперечує, що саме він підписав Додаток №3, оскільки в клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи просив суд призначити дослідження лише одного підпису в цьому документі. (а.с. 77)

Суд також бере до уваги пояснення сторін про те, що Позивач у зв`язку з зацікавленістю у виготовленні меблів, як споживач, звернувся до компанії, яка займається їх виготовленням, ТОВ «Вавілон Компані», і перемовини з приводу укладення договору та порядку його виконання вів з кількома представниками компанії, в той час як укладення договору відбулося з ФОП ОСОБА_2 , з його ж, Відповідача, згоди.

Таким чином, підписавши Договір, а також усі додатки до нього, в тому числі - Додаток №3, яким підтверджено передачу Позивачем коштів, Відповідач визнав факт виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань, як Замовника за договором.

З пояснень Позивача, які не заперечуються і Відповідачем, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 належним чином своїх зобов`язань не виконав, замовлені меблі не виконав та не встановив у квартирі ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим вимоги Позивача про стягнення з Відповідача сплачених ним за договором коштів є обгрунтованими.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як зазначено в статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Отже, стягнення із відповідача суми боргу у іноземній валюті відповідає як вимогам цивільного законодавства, так і узгоджується із правовим висновком викладеним у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, 3 % річних розраховуються з суми боргу, що дорівнює 6300,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі на встановлення виробів помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Розрахунок 3% річних складений Позивачем, перевірений судом а тому може бути покладений в основу судового рішення.

Те саме стосується і пені по Договору, оскільки кошти Позивачем передавалися Відповідачеві в доларах США, відповідно і пеня також повинна прораховуватися в цій самій валюті.

Відповідно до п. 8.4 Договору за перевищення термінів виготовлення та встановлення продукції Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 0.1 % від ціни виробу, терміни якого з виготовлення та встановлення були перевищені, за кожний день перевищення терміну встановленого в Додатку 2/2 до Договору. Максимальний розмір пені не може перевищувати 10% від вартості виробу.

Згідно з обгрунтованим розрахунком Позивача, пеня за прострочення виконання зобов`язання перевищує 10% від суми договору, у зв`язку з чим вона обмежується саме сумою 629,99 доларів США.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2573,50 гривень.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Позивачем надано копію договору №13-09/22 від 13.09.2022, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Лекс Форс».

Згідно з п. 5.4 Договору факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг. А пунктом 5.8 Договору визначено, що гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвокатського об`єднання.

Натомість, Позивачем не надано суду копії Акту приймання-передачі наданих послуг за Договором, яким би підтверджувалося надання Адвокатським об`єднанням послуг в межах спору з ФОП ОСОБА_2 .

Крім того, з копії платіжного доручення від 11.09.2022 вбачається, що сума в розмірі 5025,13 гривень була перерахована фізичній особі ОСОБА_5 з призначенням «переказ власних коштів».

Таким чином, Позивач не надав суду достатніх доказів понесення ним витрат на правничу допомогу в даній справі, у зв`язку з чим підстав для стягнення на його користь компенсації таких витрат немає.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

2.Стягнути до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплачених коштів за договором на виготовлення та встановлення меблевих виробів №21/12/30 від 30.12.2021 в розмірі 6300 доларів США, а також 3% річних в розмірі 107,19 доларів США та пеню в розмірі 629,99 доларів США, а всього - 7037,18 доларів США.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2573,50 гривень.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: