печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань Бурячок А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Жука Андрія Михайловича на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмовити зняти арешт з майна боржника та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Жука Андрія Михайловича, звернулася до суду зі скаргою, в якій просить суд визнати протиправними дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2. Зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Вимоги за скаргою мотивовані тим, що на примусовому виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2012 № 2-907, на виконання якого було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2. В межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). 29.08.2013 державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна, відповідна інформація внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером 2282966. 18.03.2014 державним виконавцем керуючись вимогами п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції яка діяла на момент винесення постанови) прийнято постанову про направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС. Надалі матеріали виконавчого провадження були знищені на підставі п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, з огляду на те, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами при накладенні адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Представник скаржника зазначав, що на день звернення з даною скаргою до суду, інформація в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, щодо відкритих, завершених та зупинених виконавчих проваджень в яких боржником є ОСОБА_1 - відсутня. Для зняття арешту з майна скаржником було направлено заяву про скасування арешту до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) за вих.№ 1-211123 від 06.06.2024. 24.06.2024 на адресу скаржника надійшла відповідь від Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) в якій зазначено, що у державного виконавця відсутні підстави для вилучення обтяження, оскільки станом на 14.06.2024 виконавчий документ на виконанні у відділу не перебуває. З огляду на порушення прав скардника як власника майна, обмеження його у праві вільного володіння та користування, останній вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, часта місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник скаржника - адвокат Жук А.М. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відтак, у відповідності до ч. 2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом установлено, що відповідно до відповіді Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) від 14.06.2024 на заяву скаржника, згідно даних АСВП (автоматизованої системи виконавчого провадження) встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 із примусового виконання виконавчого листа №2-907/12 від 12.12.2012, який виданий Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» загальної суми заборгованості у розмірі 577113,62 грн.

26.07.2013 старшим державним виконавцем Шиян О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

29.08.2013 державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна, відповідна інформація внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером 2282966.

18.03.2014 державним виконавцем керуючись вимогами п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції яка діяла на момент винесення постанови) прийнято постанову про направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС.

Відповідно до відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 25072/23440-1-24/15.1 від 08.05.2024 на адвокатський запит, згідно даних АСВП, у Червоногвардійському відділі державної виконавчої служби м. Макіївка Головного управління у Донецькій області (нині - Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) на примусовому виконанні перебував виконавчий лист Печерського суду м. Києва від 12.12.2012 № 2-907, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» заборгованості у сумі 577113,62 грн.

10.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 розпорядженням КМУ № 1985-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а відділ примусового виконання рішення ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі.

В скарзі представник скаржника зазначав, що у відповідь на звернення ОСОБА_1 до Національного банку України зазначено, що Постановою Правління Національного банку України 24.02.2010 № 97 з 01.03.2010 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ВАТ Банку «БІГ Енергія». У відповіді зазначено, що у переліку непроданих активів ВАТ Банку «БІГ Енергія», переданих в управління Управителю (ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП»») на підставі договору про передавання в управління непроданих активів від 28.01.2014, кредитна заборгованість ОСОБА_1 перед ВАТ Банком «БІГ Енергія» відсутня. Також зазначено, що у архівних справах Ват Банку «БІГ Енергія» інформація щодо кредитної заборгованості ОСОБА_1 відсутня.

Проте, суд звертає увагу, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2014 по справі № 757/9975/14-ц було задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача ВАТ Банк «БІГ Енергія» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Крім того, скаржник не долучив до матеріалів скарги жодних копій документів по ВП № НОМЕР_2.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Отже зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 22.12.2021 у справі № 634/292/21, від 12.08.2020 у справі № 569/17603/18, від 26.04.2022 у справі № 242/4601/20, від 04.11.2022 у справі № 686/6010/14-ц.

У зв`язку із наведеним, суд не встановив, а сторона скаржника не довела, що відбулось закінчення виконавчого провадження, де скаржник є боржником, а саме № НОМЕР_2, адже, згідно інформації наданої у відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 25072/23440-1-24/15.1 від 08.05.2024 на адвокатський запит, постановою державного виконавця відділу від 10.11.2014 виконавчий лист було повернуто стягувачеві без виконання, а тому судом не встановлено підстав для зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У зв`язку із викладеним, суд прийшов до переконання про те, що право ОСОБА_1 на розпорядження належним їй майном без будь-яких обтяжень у вигляді арешту, може бути поновлено, зокрема, шляхом виконання виконавчого листа № 2-907 від 12.12.2012 (виконавче провадження НОМЕР_2) виданого Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» загальної суми заборгованості у розмірі 577113,62 грн.

Враховуючи установлене вище, суд прийшов до переконання про те, що Печерський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 діяв відповідно до закону, в межах повноважень, а відтак відсутні правові підстави для задоволення скарги поданої адвокатом Жук Андрієм Михайловичем в інтересах ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмовити зняти арешт з майна боржника та зобов`язання вчинити дії.

У зв`язку із наведеним, суд прийшов до переконання про те, що у задоволенні скарги необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 258, 269,270, 353, 447-452ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Жука Андрія Михайловича на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмовити зняти арешт з майна боржника та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.В. Новак