Справа № 464/2030/24
пр.№ 2/464/934/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі секретаря судових засідань Шманько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїпро зняття арешту з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі заяви Управління юстиції Львівської області від 15.07.2002 №912-07-09, зареєстрованого 29.01.2007, реєстратор: Перша львівська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження 4413737. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 29.01.2007 Першою львівською державною нотаріальною конторою на підставі заяви Управління юстиції Львівської області від 15.07.2002 №912/07-09 зареєстровано обтяження вищевказаної квартири арешт №4413737. Відповідно до листа Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.02.2024 №18175, згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.07.2002 Першою львівською державною нотаріальною конторою накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі заяви 912/07-09 від 15.07.2002 Управління юстиції у Львівській області. Разом з тим, матеріали виконавчого провадження на підставі яких накладено арешт, знищено за закінченням терміну зберігання. Із відповіді Першої львівської державної нотаріальної контори випливає, що реєстраційний запис щодо вказаної заборони був внесений в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна за заявою управління міністерства юстиції у Львівській області №4413737 від 29.01.2007 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, реєстрація обтяження відбулась 17.07.2002, а в 2007 році запис про заборону був перенесений із системи «Феміда» в Єдиний реєстр відчужень заборон нерухомого майна Державним підприємством «Інформаційний центр» в автоматичному режимі. Документи, на підставі яких накладено вищевказану заборону, в матеріалах нотаріальної контори відсутні, оскільки здані на зберігання у Львівський державний нотаріальний архів. В свою чергу Львівський державний нотаріальний архів у відповіді від 15.02.2024 повідомив, що документи Львівської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та Сихівського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ на зберігання до Львівського нотаріального архіву не передавались. Таким чином, у зв`язку з архівним записом про арешт квартири, позивач не може реалізувати свої права як власник такої, зокрема, право володіння та розпорядження. Також зазначив, що станом на цей час не є стороною у будь-яких виконавчих провадженнях та кримінальних провадженнях.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи та відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовольнити.

Представник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Семен І.Р. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.07.2002 року Першою львівською державною нотаріальною конторою накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі заяви 912/07-09 від 15.07.2002 року Управління юстиції Львівської області. У зв`язку з давністю виконавчого провадження, документів справи не збережено, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. У зв`язку з цим, матеріали виконавчого провадження, на підставі якого був накладений арешт, знищено. Державний виконавець звернувся з запитом до Першої львівської державної нотаріальної контори щодо надання копій документів про накладення арешту від 17 липня 2002 року на квартиру АДРЕСА_3 для встановлення причин накладення арешту та сторін виконавчого провадження.У листі від 13.02.2024 Перша львівська державна нотаріальна контора зазначає, що реєстраційний запис з приводу вказаної заборони внесений в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна за заявою Управління міністерства юстиції у Львівській області № 4413737 від 29.01.2007 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстрація обтяження відбулась 17.07.2002 року, а у 2007 році запис про заборону був перенесений із системи «Феміда» в Єдиний реєстр відчужень заборон нерухомого майна Державним підприємством «Інформаційний центр» в автоматичному режимі. Документи, на підставі яких накладено зазначену вище заборону в матеріалах нотаріальної контори відсутні, оскільки здані на зберігання у Львівський державний нотаріальний архів. В свою чергу, Львівський державний нотаріальний архів у листі від 15.02.2024 за № 389/01-21 повідомляє, що документи Львівської філії ДП «Інформаційний центр» МЮУ та Сихівського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ на зберігання до Львівського нотаріального архіву не передавались. З огляду на викладене, у вирішенні позову покладався на розсуд суду, а розгляд справи просив суд здійснювати за відсутності представника.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири, укладеним 11.07.2002 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , реєстраційним посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.07.2002 (а.с. 8, 9-10).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.03.2024 №369266527, 29.01.2007 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора на підставі заяви Управління юстиції Львівської області від 15.07.2002 №912-07-09, зареєстрованого обтяження арешт квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 4413737, архівна дата виникнення 17.07.2002 (а.с. 4-5).

З інформації, наданої ОСОБА_1 Сихівським відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом №18175 від 22.02.2024, встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 17.07.2002 Першою львівською державною нотаріальною конторою накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі заяви 912/07-09 від 15.07.2002 Управління юстиції Львівської області. У зв`язку із давністю виконавчого провадження, документів справи не збережено, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. У зв`язку з цим, матеріали виконавчого провадження, на підставі якого був накладений арешт, знищено. Державний виконавець звернувся з запитом до Першої львівської державної нотаріальної контори щодо надання копій документів про накладення арешту від 17 липня 2002 року на квартиру АДРЕСА_1 для встановлення причин накладення арешту та сторін виконавчого провадження.У листі від 13.02.2024 за вих. № 171/01-16 Перша львівська державна нотаріальна контора зазначає, що реєстраційний запис щодо вказаної заборони внесений в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна за заявою Управління міністерства юстиції у Львівській області № 4413737 від 29.01.2007 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстрація обтяження відбулась 17.07.2002, а у 2007 році запис про заборону був перенесений із системи «Феміда» в Єдиний реєстр відчужень заборон нерухомого майна Державним підприємством «Інформаційний центр» в автоматичному режимі. Документи, на підставі яких було накладено зазначену вище заборону в матеріалах нотаріальної контори відсутні, оскільки здані на зберігання у Львівський державний нотаріальний архів. В свою чергу, Львівський державний нотаріальний архів у відповіді від 15.02.2024 за № 389/01-21 повідомляє, що документи Львівської філії ДП «Інформаційний центр» МЮУ та Сихівського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ на зберігання до Львівського нотаріального архіву не передавались (а.с. 6-7).

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи відсутність підстав для подальшого арешту квартири, знищення виконавчого провадження, з метою непорушення права власності позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки іншим шляхом відновити порушене право позивача неможливо.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датоюухвалення рішення є дата його проголошення (незалежн о від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 08.10.2024.

На підставі статей 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись статтями 2, 81, 89, 142, 200, 247, 263 265, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Зняти арешт, зареєстрований 29.01.2007 Першою львівською державною нотаріальною конторою на підставі заяви Управління юстиції Львівської області від 15.07.2002 №912-07-09, реєстраційний номер обтяження 4413737, на квартиру АДРЕСА_1 , що згідно з реєстраційним посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.07.2002, виданим Львівським бюро технічної інвентаризації, належить на праві власності ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 08.10.2024.

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО