Справа № 489/5501/24
Номер провадження 2/489/2060/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу

встановив

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що подружжя має різні погляди на життя через що зникло порозуміння та стосунки розладилися. Спроби їх налагодити виявилися марними. Вони не ведуть спільне господарство. Тому, позивач просить шлюб між сторонами розірвати.

Ухвалою від 13.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

27 серпня 2024 року судом була зареєстрована заява від відповідача ОСОБА_2 , в якій він позов визнає і проти розірвання шлюбу не заперечує.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 10 листопада 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що зроблено запис за № 749.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 сторони мають сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя.

Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи немає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін неможливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач ОСОБА_1 під час реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Післяшлюбне прізвище позивача залишити як « ОСОБА_5 ».

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №9348-3329-5123-5739.

Ураховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, решта витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1216/16 від 27.06.2018 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З копії Договору про надання правової допомоги від 09 липня 2024 року вбачається, що вартість послуг адвоката складає 5000 грн. Відповідно до платіжної інструкції №8348-3356-4946-2089, наданої позивачем, ним вже було сплачено 5000,00 грн. за правничу допомогу. Однак суд приходить до висновку, що дані витрати не є співмірними із: складністю справи, виконаними представником позивача роботами (наданими послугами); часом, витраченим представником позивача на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих представником позивача послуг та виконаних робіт. Отже, компенсація понесених ОСОБА_1 витрат за професійну правничу допомогу підлягає лише частковому стягненню в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 105, 110-114 СК України, ст. ст. 141,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 10 листопада 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 749.

Залишити позивачу ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_5 ».

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 сплачений через додаток "Приват-24" за реквізитами: рахунок отримувача UA0014482, отримувач коштів Миколаїв. ГУК/Інгульськ.р-н/22030101, код банку 33992030, судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. відповідно до квитанції № 9348-3329-5123-5739.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок), та витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.10.2024.

Суддя В. В. Кокорєв