Справа № 202/324/23
Провадження № 2/202/78/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Голєва А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та встановлення порядку спілкування з малолітніми дітьми та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та встановлення порядку спілкування з малолітніми дітьми.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Сторони разом не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, та не мають спільного сімейного бюджету. Фактично позивачем створено іншу сім`ю з іншою жінкою, про що відомо відповідачці. Позивач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Діти проживають з відповідачкою. Про свій намір щодо розірвання шлюбу позивач повідомив відповідачці. Після цього відповідачка почала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми. Позивач не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, ніколи до кримінальної відповідальності не притягався. Позивач має з дітьми взаємні міцні психоемоційні зв`язки. Позивач переконаний, що відповідачка керується у своїй поведінці не принципом пріоритету прав дітей.

З урахуванням віку дітей, прихильності їх до батька, вважав доцільним та достатнім захист прав та законних інтересів дітей та режиму дня дітей таким чином: усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з малолітніми дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом встановлення наступного способу участі у спілкуванні та вихованні дітей, а саме просив встановити такий графік спілкування: двічі на місяць кожного першого та третього тижня місяця з 18.00 п`ятниці до 19.00 неділі тижня за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та з можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей; щорічний спільний відпочинок дітей з батьком протягом трьох календарних днів з 09.00 першого дня до 19.00 третього дня у період весняних та осінніх канікул за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та з можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей; щорічний спільний відпочинок дітей з батьком протягом п`яти календарних днів з 09.00 першого дня до 19.00 п`ятого дня у період зимових канікул за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та з можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей; щорічний спільний відпочинок дітей з батьком протягом тридцяти календарних днів у літній період (за домовленістю між батьками) за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та з можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей; зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 забезпечити можливість позивачу ОСОБА_1 спілкування з дітьми за допомогою телефонного та Інтернет зв`язку безперешкодно з урахуванням режиму дня дітей; зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 сповіщати позивача ОСОБА_1 про зміну місця реєстрації та проживання дітей, закладу освіти, де навчаються діти.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що 11 грудня 2022 року ОСОБА_1 раптово їй повідомив, що розлучається з нею, оскільки під час військової служби у нього з`явилась інша жінка. Такі ж обставини він повідомив і донці ОСОБА_5 , яка після цього не бажає спілкуватись та бачитись з батьком. ОСОБА_1 не підтримує з ними зв`язок, заблокував її номер мобільного телефону. Життям та здоров`ям дітей з грудня 2022 року не цікавився. З сином будь-якого контакту не має, син його не згадує навіть. Відповідач ОСОБА_1 не знає як поводити себе з сином, чим годувати, лікувати, враховуючи його вік. Між сестрою та братом є тісний зв`язок, тому відокремлювати дітей є неможливим. Звертала увагу, що ОСОБА_1 проживає в двокімнатній квартирі, яку орендує та живе з двома неповнолітніми дітьми 12 та 15 років. Отже, вважає, що позивачем не створені умови для перебування з ними ще двох дітей. Також відсутні будь-які відомості щодо особи, з ким проживає позивач, чи притягалась вона до відповідальності, чи зловживає вона шкідливими речовинами. Просить врахувати інтереси доньки ОСОБА_5 , її фізичний та психічний стан, а також інтереси сина ОСОБА_6 та відсутність відносин між ним та позивачем, та просить встановити такий графік спілкування між громадянином ОСОБА_1 та малолітніми дітьми: двічі на місяць спілкування з дітьми за допомогою телефонного та інтернет зв`язку з урахуванням режиму дня дітей та урахуванням їх бажання в її присутності; щорічний спільний відпочинок дітей з батьком протягом п`яти календарних днів з 09 до 19 у літній період без можливості поїздок по території України за бажанням дітей та в її присутності.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що спільні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають з народження та по теперешній час з нею за адресою: АДРЕСА_1 , однак не мають зареєстрованого місця проживання. Для вирішення цього питання, вона звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, однак в усній формі їй було відмовлено, оскільки необхідна заява-згода від батька на реєстрацію місця проживання. ОСОБА_1 їй відмовив у наданні такої заяви, тому вона вимушена звернутись з даним позовом. Вона має у власності трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де створені всі умови для проживання. Діти мають друзів серед дітей мешканців будинку, в якому вони проживають, відвідують заклади освіти в територіальній доступності до будинку. Просить визначити місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з матір`ю.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Федорець Є.Є. позов підтримав, просив задовольнити. Не заперечував щодо задоволення зустрічного позову, зазначивши, що дійсно місце проживання дітей необхідно визначити з матір`ю саме у судовому порядку для подальшою правової визначеності.

Відповідач та його представник частково заперечували щодо задоволення позову, підтримали обставини, викладені у відзиві на позов.

Надали додаткові письмові пояснення, в яких зазначили, що позивач не довів та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили, що відповідачка чинить перешкоди батькові у спілкуванні з дітьми. Не погоджувались з органом опіки та піклування. Звертали увагу, що надання дозволу на спілкування з дітьми без участі матері, порушує право дітей на спілкування з матір`ю у вільний від занять у школі та у дитячому садочку час, а також принципу рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Крім того, ні у дітей, ні у матері не буде часу для належної підготовки дітей до наступного навчального тижня. Враховуючи відсутність у позивача житла у м. Дніпро та Дніпропетровській області невідомо в яких умовах вони будуть знаходитись у вільний час. Не заперечує проти спілкування батька з дітьми у м. Дніпро двічі на місяць кожного першого і третього тижня місяця протягом одного вихідного дня з 11:00 до 19:00 суботи, але за умови наявності у батька належних для цього житлових умов у місті Дніпро і повідомлення її про місцеперебування у зазначений час. З огляду на відстань між місцями проживання дітей та батька, вважає, що позовна вимога в частині визначення способу спілкування з дітьми за місцем проживання батька не може бути задоволена.

Наголошувала, що малолітні діти постійно проживають у м. Дніпро, а батько - в Закарпатській області, та відповідно такі тривалі переїзди для дітей, тим паче під час війни, є небезпечними, тому запропонований відповідачем спільний відпочинок за місцем проживання батька суперечить інтересам дітей. Наразі діти за своїм віком, психоемоціональним розвитком, побутовим навичкам не можуть тривалий час перебувати поза домівкою, без матері. Неповні три дні спілкування батька з дітьми за місцем проживання батька на коротких весняних та осінніх канікулах, та п`ять днів зимових, є недоцільним, враховуючи відстань між Дніпропетровською та Закарпатською областями. Звертали увагу, що орган опіки та піклування не обстежив умови проживання батька, у висновку від 29.05.2024 відсутні посилання на такий акт і навіть не вказано місце проживання батька. Акт обстеження умов проживання від 23.02.2024, складений спеціалістами служби у справах дітей Рахівської міської ради лише доводить намір позивача зареєструвати шлюб і жодним чином не встановлює можливість чи неможливість тривалого перебування за адресою проживання двох малолітніх дітей, та умови такого проживання. Окрім, цього зазначали, що житловий будинок, в якому проживає зараз позивач є предметом спору, який розглядається Рахівським районним судом Закарпатської області. Враховуючи, наявний розрахунок зі сплати аліментів, позивач отримує мінімальну заробітну плату, що викликає сумнів у його спроможності забезпечити переїзд малолітніх дітей до свого місця проживання та до зворотного напрямку.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати відповідачку забезпечити можливість позивачу спілкування з дітьми за допомогою телефонного та інтернет зв`язку, зазначає, що матір не може примушувати дітей спілкуватись поза їх волею.

Зустрічний позов просила задовольнити, наголошувала, що існує спір, оскільки у зв`язку з відсутністю згоди батька, вона не може зареєструвати місце проживання дітей. ОСОБА_1 відмовляється з`явитись в орган реєстрації особисто або надати нотаріально посвідчену згоду на реєстрацію матір`ю місця проживання спільних дітей. У зв`язку з цим донька та син досі не мають зареєстрованого місця проживання. У телефонній розмові на початку 2023 року ОСОБА_1 повідомляв, що має намір виїхати за кордон, 4 жовтня 2023 року він був знятиq з військового обліку і тому не має перешкод для виїзду. У зв`язку з цим не має жодних гарантій, що батько не вивезе дітей за кордон. У даному випадку відсутність зареєстрованого місця проживання дітей та відсутність судового рішення щодо встановлення місця проживання дітей з матір`ю, ускладнить їх повернення до батька. Зазначила, що вона у власності має трикімнатну квартиру, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав висновок, просив розглянути справи без участі їх представника та при ухваленні рішення врахувати інтереси дітей.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей до спільного розгляду в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та встановлення порядку спілкування з малолітніми дітьми.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 12 серпня 2006 року був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 12.08.2006 Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

Сторони мають спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 11 липня 2013 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 05 серпня 2019 року.

Позивачем надані копія сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, який дійсний до 14.12.2024, медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного огляду, яка дійсна до 14.12.2024 та витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», відповідно до якого ОСОБА_1 станом на 14.12.2022 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 05.10.2023 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно судового наказу від 31 травня 2023 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 травня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Надано акт обстеження умов проживання будинку АДРЕСА_2 від 23.02.2024, складений комісією служби у справах дітей Рахівської міської ради служби у справах дітей Рахівського району Закарпатської області. В акті зазначено, що умови проживання в будинку добрі, чисто, є побутова техника, є окремі кімнати для дітей, та є всі необхідні речі для повсякденного вжитку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі - Закон).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19 жовтня 2023 року у справі «Терещенко проти України», (заява № 35481/20), зазначив, що відповідні загальні принципи за статтею 8 Конвенції, які вимагають від національних органів влади встановлювати справедливий баланс між інтересами дитини та інтересами батьків і надавати особливого значення найкращим інтересам дитини під час вирішення спорів між батьками щодо доступу до дітей, узагальнені, серед інших джерел, в рішеннях у справах «Сахін проти Німеччини» [ВП] (Sahin v. Germany) [GC], заява № 30943/96, пункт 66, ЄСПЛ 2003VIII, і «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» [ВП] (Strand Lobben and Others v. Norway) [GC], заява № 37283/13, пункти 202-207, від 10 вересня 2019 року. Суд уже встановлював порушення статті 8 Конвенції у справах, коли обмеження щодо періодичності та інших аспектів побачень заявників з їхніми дітьми були встановлені без належної оцінки всіх відповідних аспектів справи та відповідних інтересів (див., наприклад, рішення у справі «Cinta v Romania» («Чінта проти Румунії»), заява № 3891/19, пункти 45-58, від 18 лютого 2020 року) (пункти 10, 11 рішення).

Отже, рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю відповідає її якнайкращим інтересам.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 276/1741/22 (провадження № 61-14795св23).

Крім того, суд зазначає, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Вирішуючи питання про встановлення такого способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною (дітьми) у присутності іншого з батьків, суд врахував усю сукупність обставин конкретної справи.

Судом встановлено, що сторони з грудня 2022 року не спілкуються, тому існують перешкоди й у спілкуванні позивача з дітьми, оскільки між батьками дітей відсутня згода щодо вирішення питання про визначення способів участі батька, який проживає окремо, у вихованні дітей шляхом переговорів та прийняття спільного рішення, що вбачається з позиції позивача по суті заявлених вимог і їх обґрунтування, доводів та заперечень відповідача.

З метою сприяння забезпеченню відновлення між дітьми і батьком відносин та налагодження психоемоційного контакту суд вважає можливим зустрічі батька з дітьми, в тому числі і без присутності матері, з якою діти проживають постійно. Налагодження зазначених відносин має на меті особисте спілкування позивача з дітьми, ураховуючи найкращі інтереси саме дітей, за відсутності намагань сторін протягом цих зустрічей з`ясовувати особисті стосунки.

Суд виходить із балансу інтересів дітей (збереження зв`язків дитини з батьком, враховуючи, що суд не встановив випадків, коли це може зашкодити її здоров`ю та розвитку) і батька (участь у прийнятті рішень у вихованні дитини).

Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів про участь у спілкуванні та вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради 29.05.2024 було розглянуто питання про визначення способу участі у вихованні та встановлення місця і часу спілкування батька, ОСОБА_1 з малолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно висновку органу опіки та піклування, Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 29.05.2024 № 6/11-116 комісія вважала доцільним визначити спосіб участі батька, ОСОБА_1 з малолітніми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та встановити такий графік спілкування, а саме: двічі на місяць кожного першого та третього тижня місяця з 18.00 п`ятниці до 19.00 неділі тижня за місцем проживання дітей у місті Дніпрі без виїзду за межі Дніпропетровської області, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та з можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей; щорічний спільний відпочинок дітей з батьком протягом трьох календарних днів з 09.00 першого дня до 19.00 третього дня у період весняних та осінніх канікул за місцем мешкання батька без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та з можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей; щорічний спільний відпочинок дітей з батьком протягом п`яти календарних днів з 09.00 першого дня до 19.00 п`ятого дня у період зимових канікул за місцем мешкання батька без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та з можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей; щорічний спільний відпочинок дітей з батьком протягом тридцяти календарних днів у літній період (за домовленістю між батьками) за місцем мешкання батька без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та з можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей; зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 забезпечити можливість позивачу ОСОБА_1 спілкування з дітьми за допомогою телефонного та Інтернет зв`язку безперешкодно з урахуванням режиму дня дітей; рекомендувати матері, ОСОБА_2 не чинити перешкоди батькові, ОСОБА_1 , у спілкуванні з дітьми та приймати участь у їх вихованні; рекомендувати батькові ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, приділяти увагу дітям і турботу. Також у висновку зазначено, що спору щодо визначення місця проживання дітей між батьками не має.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд частково не погоджується з висновком органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 29.05.2024, оскільки він не повній мірі відповідає встановленим судом обставинам.

Органом опіки та піклування залишено поза увагою, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не бачив та не спілкувався з батьком з грудня 2022 року, та якому на той час було лише 3 роки.

Судом встановлено, що діти дійсно тривалий час проживають з матір`ю та мають відповідні соціальні контакти за місцем проживання матері. Однак вочевидь діти потребують і батьківської турботи, яка має позитивно впливати на їх розвиток.

Подолання певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних із тимчасовою зміною звичного для неї місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з батьком має відбуватися у співпраці матері і батька. Доказів, які б свідчили про неможливість підтримання належного емоційного контакту між батьком та дитиною або шкідливість таких контактів для дитини не надано.

Визначення батькові ОСОБА_1 можливого періоду для його участі у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_6 у присутності матері, спрямоване на повернення батька у життя і виховання дитини, яка потребує як материнського, так і батьківського виховання.

Тому суд вважає, що, на даному етапі для відновлення емоційного зв`язку батька з дитиною ОСОБА_6 , та враховуючи, що дитина тривалий час не підтримувала безпосереднього прямого контакту з батьком, вік дитини, особисті побачення ОСОБА_1 з сином у присутності матері дитини - ОСОБА_2 до досягнення дитиною 7-ми річного віку, будуть створювати можливість для адекватного зв`язку між батьком і дитиною, будуть сприяти підтриманню та позитивному розвитку родинних зв`язків та гармонійному розвитку дитини за присутності в її житті обох батьків. Суд вважає, що найкращим інтересам дитини відповідає убезпечення її від гострої стресової реакції на відсутність матері, оскільки в силу віку істотно до неї прив`язана.

Вирішуючи питання щодо способів участі у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд виходить з того, що установлення обмеження батькові та дитині у безперешкодному спілкуванні та налагодженні психоемоційного контакту між ними шляхом проведення зустрічей виключно у присутності матері повинно ґрунтуватися на беззаперечних доказах можливого негативного впливу батька на виховання дитини, формування її як особистості, на її безпеку та повноцінний розвиток. Мотиви такого обмеження не можуть базуватися лише на бажанні матері, виходячи з конфліктних ситуацій та неприязних стосунків між дорослими.

Судом не встановлено таких обставин, та не надано належних та допустимих доказів можливого негативного впливу батька на доньку, тому суд вважає, враховуючи її вік у тому числі, можливим визначити ОСОБА_1 спосіб спілкування та участі у вихованні доньки ОСОБА_5 , без присутності матері, що забезпечить позивачу можливість вільно і без створення стресової та напруженої для дитини ситуації спілкуватися з нею, враховуючи її вік та відносини між батьками.

Аргументи та доводи відповідача ОСОБА_2 не спростовують можливості визначеного способу спілкування батька з дітьми та участі батька у їх вихованні.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року).

Суд вважає, що у даному випадку інтересам дітей буде відповідати такий графік побачень: двічі на місяць, а саме кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дитини, без обмеження місця прогулянок, з ОСОБА_5 без присутності матері, кожної першої та третьої неділі місяця з 10:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дитини, без обмеження місця прогулянок, з ОСОБА_6 у присутності матері до досягнення дитиною 7-річного віку, після досягнення ОСОБА_6 7-річного віку кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 год. до 19:00 год. без присутності матері, з повідомленням матері про місця перебування дітей, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля, з урахуванням стану дітей, погодних умов, та режиму дня, оскільки право батька на спілкування з дітьми є його безаперечним правом, а спілкування дітей з батьком відповідає їх інтересам.

Позовні вимоги в частині побачень батька з дітьми двічі на місяць за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , не відповідають якнайкращим інтересам дітей, оскільки передбачають два рази на місяць переміщення дітей з їх постійного місця проживання, наразі у місті Дніпрі, до місця проживання батька, у місті Рахів Закарпатської області, та не сприятимуть дотриманню звичних для дітей умов щодо організації, розпорядку їх повсякденного життя і навчального процесу.

Також вирішуючи питання щодо визначення можливості щорічного спільного відпочинку дітей з батьком протягом трьох календарних днів з 09 год. першого дня до 19 год. третього дня у період весняних та осінніх канікул, суд також враховує місце проживання батька, його відстань від постійного місця проживання дітей та вважає також, що такий спосіб не сприятиме дотриманню звичних для дитини умов щодо організації, розпорядку їх повсякденного життя і навчального процесу, далекі відстані між містами можуть бути обтяжливими та виснажливими для дітей.

При цьому, суд вважає можливим визначити щорічний спільний відпочинок дітей з батьком протягом п`яти календарних днів з 09 год. першого дня до 19 год. п`ятого дня у період зимових канікул за місцем мешкання батька, з ОСОБА_5 та після досягнення ОСОБА_6 7-річного віку, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей, з повідомленням матері про їх місце перебування, а також щорічний спільний відпочинок позивача з дітьми ОСОБА_5 та після досягнення дитиною ОСОБА_6 7-річного віку, без участі матері, з батьком протягом 30 календарних днів у період літніх канікул (за домовленістю між батьками) за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, та режиму дня дітей, з повідомленням матері про їх місцеперебування.

Також суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити можливість батькові, ОСОБА_1 спілкування з дітьми за допомогою телефонного та інтернет зв`язку безперешкодно з урахуванням режиму дня дітей та сповіщати ОСОБА_1 про зміну реєстрації та проживання дітей, закладу освіти.

Суд звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 (провадження № 61-13706св20), зазначено, що зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я в якому вона проживає.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини (пункт 16 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)).

Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини з огляду на об`єктивні обставини спору, а вже тільки потім права батьків (постанова Верховного Суду 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, провадження № 61-9115св22).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 хоч і не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, однак між сторонами на час розгляду справи відсутня комунікація, спілкування, що перешкоджає в тому числі і вирішенню питання щодо реєстрації місця проживання дітей, відсутня згода щодо участі у вихованні та спілкуванні батька з дітьми, тому суд вважає, що є правові підставі, які обумовлюють необхідність визначення місця проживання дітей.

Враховуючи вік дітей, відомості, які характеризують батька та мати, відносини, які склались між сторонами у справі, в тому числі і обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , визначення місця проживання разом з матір`ю забезпечить зростання дітей у звичному та стійкому середовищі.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.10.2024, є дата складення повного судового рішення 30.10.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 264, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та встановлення порядку спілкування з малолітніми дітьми - задовольнити частково.

Визначити такий порядок участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- двічі на місяць, а саме кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дитини, без присутності матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля, розташованих у населеному пункті, де проживає дитина, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов, режиму дня, та з повідомленням матері про місце перебування дитини;

- щорічний спільний відпочинок з батьком протягом п`яти календарних днів з 09 год. першого дня до 19 год. п`ятого дня у період зимових канікул за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дитини, природних умов, режиму дня та з повідомленням про місце перебування дитини;

- щорічний спільний відпочинок дитини з батьком протягом 30 календарних днів у період літніх канікул (за домовленістю між батьками) за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дитини, природних умов, режиму дня дитини та з повідомленням про місце перебування дитини.

Визначити такий порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення дитиною семирічного віку:

- двічі на місяць, а саме кожної першої та третьої неділі місяця з 10:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дитини, у присутності матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля, розташованих у населеному пункті, де проживає дитина, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов, та режиму дня.

Визначити такий порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після досягнення дитиною семирічного віку:

- двічі на місяць, а саме кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дитини, без присутності матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля, розташованих у населеному пункті, де проживає дитина, з урахуванням стану дитини, погодних умов, режиму дня та з повідомленням про місце перебування дитини матері;

- щорічний спільний відпочинок з батьком протягом п`яти календарних днів з 09 год. першого дня до 19 год. п`ятого дня у період зимових канікул за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, режиму дня дитини та з повідомленням про місце перебування дитини матері;

- щорічний спільний відпочинок дитини з батьком протягом 30 календарних днів у період літніх канікул (за домовленістю між батьками) за місцем мешкання батька, без участі матері, без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку в місцях та закладах належних до об`єктів громадського дозвілля та можливістю поїздок по території України з урахуванням стану здоров`я дітей, природних умов, режиму дня дитини з повідомленням про місце перебування дитини матері.

Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити можливість батькові, ОСОБА_1 спілкування з дітьми за допомогою телефонного та інтернет зв`язку безперешкодно з урахуванням режиму дня дітей.

Зобов`язати ОСОБА_2 сповіщати ОСОБА_1 про зміну реєстрації та проживання дітей, закладу освіти.

В іншій частині позову - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживати дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 30.10.2024

Суддя: Г.В. Бєсєда