Провадження № 4-с/761/4/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвіскаргу ОСОБА_1 , особа дії, якої оскаржуються: Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак Олександр Олександрович, стягувач: ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною скаргою, зважаючи на наступне. 26.02.2020 постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак 0.0. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 на примусове виконання судового рішення щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні ОСОБА_2 , житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов?язання ОСОБА_1 передати дублікати ключів від вхідних дверей та повідомлення коду доступу охоронної системи. У вищевказаній постанові також зазначено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. 17.11.2020 державним виконавцем Полісмак О.О. було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700, 00 грн. у зв?язку з невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов?язує боржника виконати певні дії. Постанову державного виконавця від 17.11.2020 про накладення на мене штрафу в розмірі 1700, 00 грн. скаржник просить визнати неправомірною та скасувати , оскільки причина невиконання судового рішення була поважною - оскарження рішення суду, яким ОСОБА_2 усунуто перешкоди в користування власністю.

Скаржник просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду скарги повідомлялись належним чином, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, 11 грудня 2019 року рішенням Шевченківського районного судк м. Києва частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення.

Усунуто перешкоди у користування та розпорядженні ОСОБА_2 житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 передати дублікат ключів від вхідних дверей та повідомлення коду доступу охоронної сигналізації.

Як свідчать матеріали справи на примусове виконання рішення суду 14 лютого 2020 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

26.02.2020 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ПолісмакО.О. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового рішення.

17.11.2020 державним виконавцем Полісмак О.О. було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700, 00 грн. у зв?язку з невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов?язує боржника виконати певні дії.

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.5 ч.1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, відповідно до положень ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця про накладення штрафу є окремим виконавчим документом, примусове виконання якого не пов`язане із виконанням рішення суду.

Нормами частини 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення на користь держави.

Так, ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Частиною 1ст.287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Заявником оскаржено постанову державного виконавця про накладення штрафу, винесену на підставі ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», яка є окремим виконавчим документом. При цьому накладення штрафу на боржника під час примусового виконання судового рішення є мірою відповідальності у виконавчому провадженні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 зазначено, що імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказані правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 , від 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17 , від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1288/15 , від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1034/15-ц.

Також, правові висновки про належність до юрисдикції адміністративних судів розгляду вимог щодо оскарження постанов виконавця про накладення штрафів, неодноразово викладалися у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справах № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18) від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 19 травня 2020 року у справі № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568цс19), від 18 серпня 2021 року у справі №463/4691/20 (провадження № 61-8303св21).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) також звернуто увагу на відмінності між правовою природою штрафів, які може накласти державний виконавець та роз`яснено юрисдикцію оскарження постанов державного виконавця у разі їх накладення та стягнення.

Оскільки заявником оскаржуються дії державного виконавця та постанови про накладення штрафу на боржника, яка є окремим виконавчим документом, дана скарга не підлягає розгляду у порядку, визначеному ЦПК України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, оскільки її розгляд має проводитись в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , особа дії, якої оскаржуються: Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак Олександр Олександрович, стягувач: ОСОБА_2 на дії державного виконавця закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Суддя