КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Лупейко Олександром Васильовичем, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації в особі уряду російської федерації про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 до рф в особі уряду рф, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 60 000 000,00 грн, що у еквівалентах станом на день заявлення позову складає 1 620 627,38 дол США або 1 481 035,34 Євро.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що позивач являється уродженцем та жителем м. Київ. Має дружину ОСОБА_1 та двох дочок - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Загальновідомим є фактом, що 24.02.2022 рф розпочала повномасштабне вторгнення на територію України. Це спричинило тяжкі наслідки для всієї держави та громадян в цілому.

Так, 24.02.2022 сім`я позивача прокинулась від обстрілів у м. Києві. Було прийнято рішення всім разом поїхати до заміського будинку на Чернігівському напрямку у с. Заворичі. Але там були російські загарбники, які вбивали людей та знищували все довкола. У подальшому сім`я позивача вирішила повернутись до м. Києва, але дорога виявилась нелегкою через постійні обстріли.

Створивши наскільки можливо безпечні умови для своєї сім`ї, позивач 9 березня прибув до військкомату Дарницького району, 13 березня був зарахований у військову частину НОМЕР_1 НОМЕР_2 ОСБ.

Спочатку ОСОБА_1 знаходився у резервній роті та проходив військове навчання. Після цього був направлений у зону бойових дій Чернігівського напрямку. Брав участь у бойових діях для оборони та визволення Києва. У подальшому, ніс службу біля м. Канів по обороні міста та підступів до Києва. Далі був направлений на Бахмутський напрямок, а згодом у м. Сіверськ.

03.08.2022 під час виконання бойового завдання позивач потрапив під мінометний обстріл, де був тяжко поранений. Отримав поранення верхніх та нижніх кінцівок, з подальшою ампутацією правої ноги, осколочне поранення в голову, що призвело до двох переломів основи черепу, контузії та розриву барабанних перетинок. Позивача евакуювали до військового шпиталю м. Краматорськ, де провели першу операцію з ампутацією правої ноги. У подальшому було кілька шпиталів, а згодом - направлено у м. Київ, де провели 15 операцій, включаючи реампутацію правої ноги вище коліна.

У зв`язку з отриманими пораненнями позивача було комісовано з військової служби, встановлено 2-гу групу інвалідності.

Після двох місяців у шпиталі був виписаний додому, де готувався до протезування. Після протезування почалася реабілітація, довелося знову вчитись ходити.

Так, позивач перебував та перебуває у пригніченому стані, так як бачив усі жахи війни, пережив втрати побратимів, на даний час вимушений звикати до нових реалій життя, підлаштовуватись до умов з врахуванням стану свого здоров`я. При цьому, терористичні обстріли всієї території України продовжуються і дотепер, позивач продовжує боятись за свою сім`ю.

Винною в цих подіях позивач вважає рф, яка розпочала загарбницьку війну, підступно та віроломно напала на Україну, у зв`язку з чим просив позов задовольнити (а.с. 1-17, 108-116).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.05.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до рф в особі уряду рф про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з рф на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 000,00 грн. Стягнуто з рф на користь держави України судовий збір у сумі 13 420,00 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 158-164).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що аналіз судового рішення показує, що при визначені розміру морального відшкодування, суд не врахував висновок спеціаліста-психолога, яким рекомендовано стягнення заявленої у позові суми, мотивуючи це тим, що це не експертний висновок. В той час як висновок спеціаліста-психолога дійсно не є експертним висновком, але він є письмовим доказом у розумінні ст. 95 ЦПК України та суд зобов`язаний був його оцінювати у системі з іншими доказами.

Окрім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що визначення розміру морального відшкодування відбувалось лише за оцінки морального страждання від поранення та перебування безпосередньо на фронті. Між тим, період до відправлення на фронт, а саме час сімейного життя та перебування її базовою опорою, яким наразі не може бути, судом не враховано (а.с. 166-169).

Відзиву від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з засад розумності та справедливості, та вважав, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , є відшкодування шкоду у розмірі 15 000 000,00 грн.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є уродженцем м. Києва, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З 15.02.1997 ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають двох доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, який триває і дотепер.

13.03.2022 ОСОБА_1 був зарахований у військову частину НОМЕР_1 .

Як вбачається із його характеристики від 25.11.2022, яка видана командиром 2 взводу 1 стрілецької роти ОСОБА_5 , за час проходження військової служби, ОСОБА_1 зарекомендував себе як ініціативний, дисциплінований та грамотний командир відділення. Має добру професійну підготовку. Знає військові Статути, порадники, обов`язки щодо займаної посади, користується ними у повсякденній службовій діяльності. Постійно працює над удосконаленням своїх військових знань та підготовки. Рівень освіти відповідає посаді, яку займає. Вміло виконує доручену роботу. Справляється із завданнями, які потребують організаторських здібностей. Проявляє розумну ініціативу там, де це можливо. Характеризується як здібний, організований військовослужбовець, який швидко приймає рішення і вміє визначати переважні напрямки у використанні поставлених задач. Накази командирів та начальників виконує у повному обсязі. У стройовому відношенні підтягнутий, охайний, форму обсягу не порушує, фізично розвинутий. За характером врівноважений. Користується авторитетом у особового складу та інших військовослужбовців. Належним чином виконує вимоги статутів ЗСУ. На критику з боку командирів реагує адекватно, робить висновки. Корупційних діянь і правопорушень не вчиняв. Під час виконання поставлених бойових завдань проявив особливу мужність. У період служби у військовій частині НОМЕР_1 брав безпосередню участь у бойових діях по обороні м. Сіверськ Донецької області (а.с. 47).

Також, ОСОБА_1 було видано посвідчення ветерана військової служби та учасника бойових дій (а.с. 43).

03.08.2022, с з 13:15 по 16:00 год. старший сержант військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 , під час виконання бойового завдання по обороні м. Сіверськ Донецької області та ведення оборонного бою, потрапив під мінометний обстріл з боку збройних сил рф, одержав вибухову травму. Поранення не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежелет та кевларовий шолом). Поранення отримано під час бойових дій із забезпеченням заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил рф на території Донецької області, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, а саме під час виконання завдання в зоні бойових дій, що вбачається із довідки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 17.08.2022 року № 677.

Із наданої медичної документації вбачається, що після отриманого поранення 03.08.2022 лікувався на етапах медичної евакуації: ПХГП в м. Краматорськ, де 03.08.2022 виконано ПХО вогнепальних ран,монтаж ст.АЗФ «Праве стегно-гомілка». З 04.08.2022 по 06.08.2022 знаходився на лікуванні у в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_2 . У подальшому доставлений у травматологічне відділення НВМКЦ «ГВКГ», де проходив лікування з 07.08.2022.

15.08.2022 була проведена типова ампутація правої н/к на рівні н/3 стегна з утворенням двох шкірно-фасціальних клапанів, 03.09.2022 формування кукси правого стегна. У подальшому надавалась відпустка за станом здоров`я. За рішенням ВЛК визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. У подальшому, встановлено 2 групу інвалідності з зв`язку з каліцтвом, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України часниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що ця норма поширюється на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто, можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться у залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.

Під час визначення компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

Отже, у даному випадку, позивачем доведено, що внаслідок саме збройної агресії рф проти України, позивач приймав безпосередню участь у бойових діях, які мали істотний вплив на його психічний, фізичний та моральний стан, оскільки за час його перебування у зоні проведення бойових дій на Донецькому напрямку, він неодноразово був свідком загибелі та поранення його товаришів, інших учасників бойових дій та мирних громадян, особисто постійно піддавався ризику поранення та загибелі, сам отримав поранення, що призвело до ампутації нижньої кінцівки, зазнавав інших множинних грубих порушень його конституційних прав, зокрема, гарантованого Конституцією України права на життя, адже, він постійно реально сприймав загрозу бути вбитим.

За наданими по справі доказами вбачається, що життя позивача, внаслідок вищезазначених подій змінилось у негативну сторону, стан здоров`я та психологічне благополуччя суттєво погіршився, що призводить до моральних страждань та відчуття безпорадності.

Таким чином, у даному випадку позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Крім того, позивачем надано докази завдання моральної шкоди.

Однак, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд вважає дещо заниженим, тому, з урахуванням наданих позивачем пояснень, у якості свідка, та доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягнення з рф на користь позивача з 15 000 000,00 грн до 60 000 000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Лупейко Олександром Васильовичем, задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року змінити. Збільшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з російської федерації на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з 15 000 000(п`ятнадцять мільйонів),00 грн до 60 000 000(шістдесят мільйонів),00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді