Справа № 444/2360/24
Провадження № 2/444/984/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

18 листопада 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Деманджара Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В :

04.06.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що 16.12.2017 року в Шевченківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вона з відповідачем зареєструвала шлюб, актовий запис №516. За час спільного проживання в них народилася донька, яка потребує значних коштів для утримання та виховання. Відповідач матеріально утримувати дочку не допомагає. Позивач зазначає, що відповідач на даний час ніде не працює.

У зв`язку з наведеним, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 4000 гривень в її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення донькою повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно із законодавством України.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 01.07.2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін на 31.07.2024 року (арк. спр. 12-13).

31.07.2024 року ухвалою суду розгляд справи відкладено на 11.09.2024 року у зв`язку із поданим представником відповідача - адвокатом Спічак М.Л. клопотанням про відкладення судового засідання (арк. спр. 21-23, 25).

11.09.2024 року розгляд справи відкладено за клопотання представника відповідача - адвоката Спічак М.Л. та неявкою відповідача в справі на 26.09.2024 року.

26.09.2024 року розгляд справи відкладено за клопотання представника відповідача -адвоката Спічак М.Л. на 28.10.2024 року (арк. спр. 44-48).

28.10.2024 року розгляд справи відкладено на 18.11.2024 року.

Відповідач ОСОБА_2 в жодне судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення , яке останній отримав 12.11.2024 року. Причини неявки суду не відомі , відзиву на позов не подав .

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Спічак М.Л. в судове засідання 18.11.2024 року не прибув, відзиву на позов до суду не подано. Однак, 18.11.2024 року на адресу суду представник відповідача подав письмове клопотання про відкладення судового засідання в якому зазначив, що у провадженні Жовківського районного суду знаходиться цивільна справа №454/2239/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, оскільки ОСОБА_1 самовільно, без згоди батька, забрала дитину з постійного місця проживання. Так, 11 вересня 2024 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі 454/2239/24. Представник зазначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син. Отже, на даний час судом не встановлено місце проживання дитини, а тому вирішення питання щодо стягнення аліментів, є передчасним, до вирішення судом питання про визначення місця проживання дитини. А тому, просить суд відкласти розгляд справи №444/2360/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про сплату аліментів, до вирішення питання Жовківським районним судом про визначення місця проживання дитини.

З огляду на наведену представником відповідача обставину про чергове відкладення розгляду справи, необхідно зазначити, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що дитина постійно, а не тимчасово проживає із тим з батьків, хто сплачує аліменти.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору між батьками дитини щодо визначення її місця проживання та не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на користь того з батьків, із ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів.

Суд також враховує, що в кожному з питань, які стосуються дітей, належить керуватися принципом найкращих інтересів дитини. У питаннях щодо аліментів, майнового утримання дитини тощо цей принцип також повинен застосовуватися.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З огляду на викладене, враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, беручи до уваги також те, що відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, оскільки їх неявка в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи у спорі про стягнення аліментів на неповнолітню дитину по суті, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 18.11.2024 року позивач ОСОБА_1 зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд такі задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Деманджара Я.П. в судовому засідання зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити та стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 гривень 00 копійок на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 04.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у сторін в шлюбі народилася дитина, а саме: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (арк. спр.4).

Із довідки №819 виданої Добросинсько-Магерівською сільською радою 03.06.2024 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 та має на утриманні дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр.6).

Із довідки №817 виданої Добросинсько-Магерівською сільською радою 03.06.2024 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк.спр.7).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З приписів зазначених вище правових норм випливає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум у 2024 році в Україні для дітей на місяць встановлено: віком до 6 років 2 563 грн., для дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, є особою молодого віку, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» мінімальну заробітну плату встановлено: у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України, і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд визначаючи розмір аліментів виходить з того, що такий має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи те, що відповідач кошти на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку.

Оцінивши надані в справі докази, дослідивши обставини справи, суд вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, обов`язку обох батьків утримувати дитину, а також виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли б утримувалась обома батьками.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 СК України, дійшов висновку, що аліменти із відповідача на утримання дитини підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 04.06.2024 року (арк. спр. 1).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, ст. ст. 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 04.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за адресою: зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 25.11.2024 року.

Суддя: Олещук М. М.