Справа № 203/907/24
Провадження № 2-др/203/41/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

21.11.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

встановив:

11.11.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача адвокат Тиховліс В.Р. в інтересах позивача ОСОБА_1 (далі заявник, представник заявника) із заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, в якій позивач (заявник) просить суд:

- здійснити розподіл судових витрат по справі, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу позивача, зазначених в акті приймання-передачі наданих послуг від 08.11.2024 року до договору про надання правової допомоги №26/04 від 26.04.2023 року, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача зазначив, що відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №1, загальна сума гонорару адвокатському бюро за надання правничої допомоги щодо супроводження судової справи №203/907/24 в суді першої інстанції склала 37000,00 грн. Позивачем була попередньо оплачена вартість надання правової допомоги в сумі 10000,00 грн платіжним дорученням від 26.02.2024 року. Відповідно до умов договору, так як рішення у справі було винесено 05.11.2024 року, строк оплати залишку гонорару за актом приймання-передачі наданих послуг від 08.11.2024 року спливає 04.01.2025 року. Представник позивача зазначив, що за умовами договору встановлений гонорар у фіксованій формі, тому при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу в цій справі не є необхідним встановлення кількості часу, витраченого адвокатом щодо надання послуг.

Тому представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду.

Відповідач не подав до суду заперечень проти заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду було призначене на 21.11.2024 року, в яке учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не повідомили суду причини неприбуття у судове засідання, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні з розгляду заяви до суду не надсилали.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, 270, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи в рамках вирішення заяви та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Під час судового розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд дослідив письмові докази в рамках вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 05.11.2024 року було задоволено повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування збитків, завданих вилученням майна, грошові кошти у розмірі 1435400,00 грн (один мільйон чотириста тридцять п`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок), стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11483,20 грн (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят три гривні 20 копійок).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 37000,00 грн позивач надала суду копії:

- договору №26/04 про надання правової допомоги від 26.04.2023 року, укладеного між Адвокатським бюро «В`ячеслава Тиховліса» в особі керуючого Тиховліса В.Р. (далі адвокатське бюро) та ОСОБА_1 (далі клієнт), за умовами якого розмір гонорару та строк його оплати визначається в додатках до договору (п.4.11 договору);

- додатку №1 від 26.04.2023 року до договору про надання правової допомоги №26/04 від 26.04.2023 року, відповідно до якого гонорар за надання правової допомоги визначається у розмірі, зокрема: складання адвокатського запиту у розмірі 1500,00 грн за 1 запит (фіксований розмір), складання позовної заяви у розмірі 15000,00 грн за кожен документ (фіксований розмір), складання іншої заяви по суті справи у розмірі 7000,00 грн за кожен документ (фіксований розмір), складання клопотань, заяв, письмових пояснень, інших документів в судовому процесі у розмірі 1000,00 грн за сторінку (фіксований розмір), гонорар за участь у справі в суді першої інстанції у розмірі 15000,00 грн (зокрема, участь у судових засіданнях), додатково у розмірі 5000,00 грн за кожне наступне судове засідання або прибуття до суду (фіксований розмір), гонорар за підготовку позовної заяви та участь у справі у суді першої інстанції підлягає оплаті адвокатському бюро в такому порядку, зокрема, гонорар за правову допомогу з усіх питань, що стосуються підготовки до судового процесу, а також за правову допомогу, яка надавалась протягом розгляду справи судом першої інстанції, гонорар у відповідності з фактичним обсягом правової допомоги підлягає оплаті адвокатському бюро протягом 60 календарних днів з дати винесення судом першої інстанції рішення по суті справи або винесення судом першої інстанції іншого рішення, яким завершується провадження у справі в суді першої інстанції з будь-яких підстав, факт надання правової допомоги засвідчується сторонами шляхом складання акту приймання-передачі наданих послуг за результатами кожного факту надання послуг або щомісячно на розсуд сторін;

- ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 14.02.2024 року, виданого підставі договору про надання правової допомоги №26/04 від 26.04.2023 року, адвокат Тиховліс В.Р.;

- акту приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги №26/04 від 26.04.2023 року (додаток №1 від 26.04.2023 року) від 08.11.2024 року, відповідно до якого загальна сума гонорару адвокатському бюро за надання правової допомоги по справі №203/907/24 в суді першої інстанції склала 37000,00 грн, клієнтом було здійснено попередню оплату послуг з надання правової допомоги в сумі 10000,00 грн, сума залишку для оплати клієнтом на користь адвокатському бюро складає: 27000,00 грн (37000,00 грн 10000,00 грн = 27000,00 грн), сума залишку гонорару для оплати на користь адвокатському бюро повинна бути оплачена у строки, передбачені пунктом 6 Додатку №1 від 26.04.2023 року до договору про надання правової допомоги №26/04 від 26.04.2023 року;

- звіту щодо надання послуг з правової (правничої) допомоги за договором про надання правової допомоги №26/04 від 26.04.2023 року, відповідно до якого загальна вартість послуг складає 37000,00 грн, звіт є підставою для складання акту приймання-передачі наданих послуг за договором №26/04 від 26.04.2023 року, відповідно до пункту 7 Додатку №1 від 26.04.2023 року до договору стосовно надання правової допомоги у судовій справі №203/907/24 в суді першої інстанції; платіжної інструкції від 26.02.2024 року №0.0..1 на суму 10000,00 грн з призначенням платежу: за договором про надання правової допомоги №26/04 від 26.04.2023 року.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу ухвалення в цивільній справі додаткового рішення суду.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 6, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо , зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати .

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до п. 6, п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону №5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 №904/4507/18 (12-171гс19)).

Аналіз викладеного вище вказує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа №815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа №826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа №922/1163/18, постанова ВС у справі №922/3812/19).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, як видно з наданих представником позивача письмових доказів на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, позивачу були надані правничі послуги адвокатом Тиховлісом В.Р. На підтвердження заявленої до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 37000,00 грн, які понесла позивач, суду надані, зокрема, договір про надання правничої допомоги з додатком до нього, акт приймання-передачі правничих послуг, звіт щодо надання послуг з правової (правничої) допомоги за договором про надання правової допомоги на загальну суму 37000,00 грн, платіжну інструкцію про сплату частини гонорару адвоката на суму 10000,00 грн.

Також суд враховує те, що на підтвердження часткової сплати позивачем грошових коштів за надані правничі послуги вона сплатила 10000,00 грн, а строк щодо сплати іншої частини грошових коштів у розмірі 27000,00 грн ще не настав, а настане протягом 60 календарних днів з дати винесення судом першої інстанції рішення по суті справи.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

З огляду на встановлені судом обставини справи, докази, надані представником позивача на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу, рішення суду, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 37000,00 грн, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності та пропорційності.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача у повному обсязі та ухвалити додаткове рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 37000,00 грн (тридцять сім тисяч 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ф.М. Ханієва