Справа № 216/5150/24
провадження №2/216/2247/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

29 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді Чирського Г.М., за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 м. Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.02.2014 року ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Послуги з утримання позивач надав відповідачам в порядку ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10.08.2004 року «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій». За період з 01.07.2021 по 01.02.2023 позивач надав відповідачу послуги на суму 3783,77 грн. Відповідач не виконувала своїх обов`язків щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг та допустили заборгованість перед позивачем у розмірі 3783,77 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачам нараховано станом на 01.02.2022 суму інфляційних витрат в розмірі 60,48 грн., та 3% річних в розмірі 14,05 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

21.11.2024 року від представника відповідача адвоката Примакова К.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачка не згодна з позовними вимогами позивача, з тих підстав, що є власницею лише 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 , а тому вона не повинна нести зобов`язання по повному утриманню квартири та оплати комунальних платежів. Інші співвласники також повинні нести зобов`язання в частках відповідно до права власності на квартиру.

Представник позивача Медвєдєва К.А. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, просив відмовити у позові з підстав, зазначених у відзиві.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 5 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Пунктами 2,5 ч.2 ст.7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Встановлено, що договір між сторонами у справі щодо надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території - не укладався. Однак, відсутність такого договору між позивачем та відповідачем не може бути підставою для звільнення останнього від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Як встановлено судом, відповідач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до 08.05.2024 року, та є співвласницею 3/10 зазначеної квартири, отже в спірний період (з 01.07.2021 по 01.02.2023) була споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які надаються ТОВ «СІТІСІРВІС-КР».

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до п. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХII, з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до наданого розрахунку суми заборгованості за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 01.07.2021 по 01.02.2023 відповідачем не здійснювалася оплата за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 3783,77 грн.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь станом на 01.02.2022 інфляційні витрати в розмірі 60,48 грн., та 3% річних в розмірі 14,05 грн.

Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказана позиція узгоджена з постановою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, та від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

Враховуючи те, що неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України та також підлягають задоволенню.

Щодо тверджень представника відповідача у відзиві стосовно того, що відповідачка є власницею лише 3/10 частини квартири за адресою, де утворилася заборгованість, а тому зобов`язання по повному утриманню квартири та оплати комунальних платежів повинні нести всі співвласники квартири, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі №521/3743/17-ц.

Тож, стягнення всієї суми заборгованості з одного з співвласника не позбавляє права ОСОБА_1 звернутися до інших співвласників з регресним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10,11, 12,13,81,141,259,263-265, 259 ч.6 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР», , заборгованість за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території), яка виникла за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.07.2021 року по 01.02.2023 року, у розмірі 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) грн. 77 коп., інфляційні витрати у розмірі 60 (шістдесят) грн. 48 коп., 3% річних у розмірі 14 (чотирнадцять) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР», , судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2024 року.

Суддя Г.М. Чирський