Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7985/24
Провадження №2/711/2811/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач АТ «Ідея Банк» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.11.2019, згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на Інтернет-сторінці Банку, між Банком та гр. ОСОБА_1 укладено Угоду № С-001-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки.

За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит, шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу у межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48 % річних. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. 00 коп. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 40000 грн. 00 коп. Враховуючи те, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком у межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Як зазначено, Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно з Кредитним договором. Разом з тим, станом на дату подання цієї заяви, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін і не сплатив нараховані відсотки, комісію та інші платежі за Кредитним договором. Останній платіж/зарахування здійснено (поповнено Поточний рахунок) 31.05.2022.

Отже, сума боргу відповідача за Кредитним договором, станом на 30.08.2024, становить 102770 грн. 46 коп., з яких: 51047 грн. 07 коп. прострочений борг, 51187 грн. 79 коп. прострочені проценти, 535 грн. 60 коп. строкові проценти.

Позивач також вказує, що всупереч нормам цивільного законодавства та умов Кредитного договору, відповідач свої зобов`язання перед Банком щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору.

Відтак, у зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу відповідача Банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 09.07.2024, відповідно до якої вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вказаної вище вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором у тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за Кредитним договором на власний вибір Банку.

Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за Кредитним договором, зокрема кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 102770 грн. 46 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп. (судовий збір) та інші можливі витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 11.10.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча судом належним чином повідомлявся про місце, день та час розгляду справи. Між тим, у позовній заяві позивачем заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника Банку за наявними у матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні відповідач зазначив, що він укладав Кредитний договір з АТ «Ідея Банк», за умовами якого він отримав у кредит грошові кошти у розмірі 40000 грн. 00 коп. Разом з тим, зауважив, що він не подавав до Банку заявку про збільшення кредитного ліміту без його згоди. Також вказав, що він користувався карткою, сплачував всі мінімальні платежі, частково погашав заборгованість перед позивачем. Разом з тим, після втрати роботи, він не міг виконувати перед позивачем свої договірні зобов`язання щодо повернення кредиту і йому було відмовлено Банком у реструктуризації виниклої заборгованості. Враховуючи зазначені вище обставини, вказав, що він не визнає заборгованість, яка заявлена позивачем у цій позовній заяві, а вважає, що він повинен сплатити Банку лише тіло кредиту у розмірі 40000 грн. 00 коп., оскільки відсотки він сплатив. Крім того, не заперечував проти стягнення з нього судових витрат.

Враховуючи думку представника позивача, заслухавши пояснення відповідача дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.11.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладена Угода про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-0, яка разом з Тарифами є невід`ємною частиною Договору комплексного банківського обслуговування.

Підписанням цієї Угоди позичальник підтвердив, що він акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку www.ideabank.ua. Крім того, він підтвердив, що ознайомлений з умовами Угоди, ДКБОФО і Тарифами, зокрема з паперовими версіями, розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім того, позичальник беззастережного погодився з тим, що Банк має право в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту відповідно до ДКБОФО (п. 4 Угоди).

Таким чином, скріпивши Угоду підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки.

За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит, шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу у межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідачу (п. 1, 3 Угоди).

Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. 00 коп. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 40000 грн. 00 коп. та може бути змінений у межах встановленого Угодою Максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативою Банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково (п.п. 3.1, 3.2 Угоди).

Тобто, враховуючи ту обставину, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком у межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48 % річних та комісія за обслуговування основної картки відповідно до Тарифів (п.п. 3.3 Угоди).

Розмір мінімального обов`язкового платежу встановлюється Тарифами та ДКБО. Дата сплати мінімального обов`язкового платежу за кредитною лінією за попередній Розрахунковий період до останнього Операційного (банківського) дня Розрахункового періоду, який визначається умовами ДКБО (п.п. 3.4 Угоди).

Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та ДКБО, зокрема черговість погашення вимог Банку, здійснюється згідно з умовами ДКБО, а також відповідно до Тарифів, які розміщені на сайті Банку www.ideabank.ua (п.п. 3.5 Угоди).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Як встановлено при розгляді справи, АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі.

Разом з тим, відповідач, у свою чергу, користувався кредитними коштами, однак всупереч умов Договору не здійснював достатніх платежів на погашення існуючої кредитної заборгованості та зі сплати відсотків, внаслідок чого допустив прострочення виконання грошових зобов`язань. Станом на 30.08.2024 за поточним рахунком на ім`я відповідача рахується кредитна заборгованість у загальному розмірі 102770 грн. 46 коп., з яких: 51047 грн. 07 коп. прострочений борг, 51187 грн. 79 коп. прострочені проценти, 535 грн. 60 коп. строкові проценти, що підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку відповідача та довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором № С-001-0 від 27.11.2019.

У зв`язку з викладеними вище обставинами, Банком здійснені заходи досудового врегулювання спору, а саме 09.07.2024 на адресу відповідача направлена письмова вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань за вих. № 12.4.2/ С-001-0, відповідно до якої АТ «Ідея Банк» вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення такої вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом. Також, повідомляв відповідача про те, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, зазначена вимога залишена відповідачем без реагування.

На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Ідея Банк». Доказів у спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).

До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

На час розгляду справи Договір № С-001-0 від 27.11.2019 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідач, отримавши у користування кредитні кошти, зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування ними.

За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як уже зазначалось вище, відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача за Договором № С-001-0 від 27.11.2019 становить 102770 грн. 46 коп., з яких: 51047 грн. 07 коп. прострочений борг, 51187 грн. 79 коп. прострочені проценти, 535 грн. 60 коп. строкові проценти. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. При цьому, відповідачем не спростовано ні розмір заборгованості, ні порядок нарахування певних платежів.

Так, матеріали справи свідчать про те, що відповідач отримав від позивача кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 40 000 грн. 00 коп., який у подальшому збільшувався, що вбачається з виписки по рахунку відповідача за Кредитним договором № С-001-0 від 27.11.2019, зі сплатою процентів за користування кредитом. При укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, ОСОБА_1 усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також, він підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, яка визначена Законом України «Про споживче кредитування» (п.п. 4.9 Угоди).

Установивши, що Кредитний договір № С-001-0 від 27.11.2019 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та був ознайомлений з сукупною вартістю кредиту.

Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мав би наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом. До того ж, і на час розгляду цієї справи відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення ним заборгованості за Кредитним договором № С-001-0 від 27.11.2019.

Доводи відповідача про повну сплату ним заборгованості за нарахованими процентами за Кредитним договором № С-001-0 від 27.11.2019, не знайшли свого підтвердження та спростовуються наданими позивачем доказами, які наявні у матеріалах справи і досліджені у судовому засіданні, зокрема, випискою по рахунку відповідача за Кредитним договором № С-001-0 від 27.11.2019.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач, як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним документом № 6261580 від 19.09.2024.

Тож, враховуючи те, що позовні вимоги АТ «Ідея Банк» задоволено у повному обсязі, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума 3028 грн. 00 коп. (судовий збір).

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ЄДРПОУ 19390819, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 27.11.2019: 102770грн. 46коп. заборгованість за кредитом, з яких: 51047грн. 07коп прострочений борг, 51187грн. 79коп. - прострочені проценти, 535грн. 60коп. строкові проценти, а також судовий збір в розмірі 3028грн. 00коп., а всього 105798грн. 46коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 23.12.2024.

Головуючий суддя С. М. Позарецька