Справа № 755/486/24
Провадження №2/359/1694/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Дьяченку В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «ЧАЙКА» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До суду з даним позовом звернувся ОСОБА_1 . Свої вимоги обґрунтував тим, що з 10.02.2023 року по 22.03.2023 року він працював на посаді уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП «Чайка».

Станом на день звільнення йому відповідач нарахував грошові кошти в розмірі 18 972,77 грн., але виплатити їх відмовився у зв`язку з їх відсутністю.

В зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача цю суму, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 92 550 грн. та 50000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою судді від 08.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

19.04.2024 року на адресу суду надійшла заява від позивача про зменшення розміру позовних вимог в якій він просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 92 550 грн. та 50000 грн. моральної шкоди та зазначає, що відповідач погасив заборгованість із заробітної плати 11.01.2024 року в розмірі 15 273,57 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

21.05.2024 від відповідача надійшли письмові пояснення в яких він зазначає, що порушень вимог трудового законодавства ним здійснено не було

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволе нню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 працював на посаді уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП «Чайка» з 10.02.2023 по 22.03.2023 (а.с.12,13).

Згідно відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 ДП «Чайка» у лютому та березні 2023 року нарахувало заробітної плати в розмірі 8537,10 грн. та 10435,67 грн. відповідно (а.с.11).

За результатами огляду №76912623 від 08.01.2024 КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області лікар психіатр встановив ОСОБА_1 стан середньої важкості (а.с.9).

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 26.06.2019 року (справа №761/9584/15ц) зазначено, що аналогічно, звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16 дійшов висновку, що право суду зменшити розмір середнього заробітку, який має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Водночас Верховний Суд України зауважив, що разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з таким висновком у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Водночас виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, Велика Палата Верховного Суду вважає, що, з одного боку, не всі чинники, сформульовані у зазначеному висновку, відповідають такій меті. Так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення, хоча такий чинник у згаданій постанові Верховного Суду України не сформульований.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

-розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

-період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

-ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

-інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи розмір невиплаченої заробітної плати, а саме 18 972,77 грн., частину якого було сплачено 11.01.2024 року в розмірі 15 273,57 грн., звернення позивача до суду майже через 9 місяців після звільнення та очевидну неспівмірність невиплаченої заробітної плати та заявленого середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 20 000 грн.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.1 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду, розмір якої з урахуванням вимог розумності, співмірності, достатності та справедливості становить 3 000 гривень.

Судовий збір вирішити на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,76-81,263-265,268,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «ЧАЙКА», , що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Дударків, вул.Гоголя,62а на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 20 000 грн.

Стягнути з Державного підприємства «ЧАЙКА», , що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Дударків, вул.Гоголя,62а на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В задоволенні позовних вимог в більшому розмірі відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «ЧАЙКА», , що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Дударків, вул.Гоголя,62а на користь держави судовий збір у розмірі 2422,4 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.05.2024 року.

Суддя Чирка С.С.