печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: Буряк І.М.,

представника відповідача-2: ОСОБА_6.,

третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2, ОСОБА_3 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни (далі - третя особа, приватний нотаріус Переверзева Г.О.), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19.11.2021 року, просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, укладений 20.05.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 195; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21449050 від 20.05.2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Г.О., згідно якого здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, за ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2014 року № 1491 ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 40 % частки у Товаристі з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» (далі - ТОВ «ТД «Камілла») за 8 000 000 грн. ОСОБА_3 зареєстрував частку у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» на своє ім`я, однак, кошти за цю частку у визначений договором строк продавцю не сплатив. 05.05.2015 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» та про заміну первісного кредитора на нового. На час подання позовної заяви ОСОБА_3 не виконав своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 17.12.2014 року. 20.05.2015 року між ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , було укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував своїй матері ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Позивач вказував, що договір дарування від 20.05.2015 року є фіктивним, укладений за наявності спільного умислу між ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з метою погіршення матеріального становища ОСОБА_3 шляхом приховання майна, що в подальшому надасть ОСОБА_3 можливість ухилитися від виконання грошового зобов`язання перед кредиторами. За таких обставин, посилаючись на положення ст. ст. 203, 215, 234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. про визнання недійсним договору дарування квартири відмовлено (том 1, а. с. 245-248; том 3, а. с. 24-27).

Постановою Верховного Суду від 13.03.2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 3, а. с. 315-320).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2019 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Новаку Р.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2019 року під головуванням судді Новака Р.В. в порядку загального позовного провадження прийнято до провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири, та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року під головуванням судді Новака Р.В. зупинено провадження у вказаній цивільній справі до вирішення по суті справи № 757/30431/18-ц та № 370/1226/15-ц за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді ТОВ «ТД «Каміла», зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі недійсним (том 4, а. с. 164).

Постановою Київського апеляційного суду від 27.04.2020 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (том 4, а. с. 245-246).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року під головуванням судді Новака Р.В. заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. про визнання недійсним договору дарування квартири (том 6, а. с. 68).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2021 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н.В. від 25.02.2021 року № 59 справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року під головуванням судді Григоренко І.В. прийнято до провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири, та підготовче засідання у справі призначено на 16.08.2021 року.

12.08.2021 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року визнано явку позивача обов`язковою, та, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 29.11.2021 року.

02.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшли пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2021 року пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. у вказаній цивільній справі повернуто заявнику без розгляду.

19.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просив: визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, укладений 20.05.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 195; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21449050 від 20.05.2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Г.О., згідно якого здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, за ОСОБА_2

26.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшло клопотання про відмову у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року заяву позивача про уточнення позовних вимог у вказаній цивільній справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 21.04.2022 року.

23.02.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2022 року прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2022 року, у зв`язку з неявкою учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 31.10.2022 року.

26.10.2022 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

26.10.2022 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2022 року додаткові письмові пояснення позивача у вказаній цивільній справі повернуто позивачу.

31.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Буряк І.М. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 31.10.2022 року, за її відсутності, в якій остання просила відкласти розгляд справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2022 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача-1, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 02.03.2023 року.

01.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 - адвоката Буряк І.М. надійшли додаткові заперечення на позовну заяву.

02.03.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, підготовче засідання призначено на 29.05.2023 року.

04.05.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній просив позов задовольнити.

29.05.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 11.09.2023 року.

29.05.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було передано головуючому судді 12.06.2025 року.

23.08.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній просив позов задовольнити.

11.09.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, та підготовче засідання призначено на 11.12.2023 року.

05.12.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній просив позов задовольнити.

11.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 11.12.2023 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній зазначив, що заперечує проти закриття підготовчого провадження.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2023 року, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 13.03.2024 року.

19.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. надійшли письмові пояснення.

13.03.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 30.04.2024 року.

12.03.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було передано головуючому судді 25.03.2024 року.

20.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшли пояснення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2024 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача-2, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 03.06.2024 року.

02.05.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшла заява про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2024 року під головуванням судді Бусик О.Л. у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Грушка О.О. про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. від розгляду цивільної справи № 757/12646/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири відмовлено.

16.05.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 20.08.2024 року.

24.07.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. надійшли письмові пояснення, які 05.08.2024 року були передані головуючому судді.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2024 року пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. у вказаній цивільній справі повернуто третій особі.

20.08.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-2 - адвоката Грушка О.О. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 20.08.2024 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2024 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача-1 та третьої особи, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 03.12.2024 року.

В судове засідання 03.12.2024 року з`явилися представник відповідача-1 та представник відповідача-2.

Позивач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач та третя особа у письмових заявах просили розглядати справу за їх відсутності.

Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача та третьої особи.

В судовому засіданні представник відповідача-1 щодо задоволення позову заперечувала та просила в позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача-2 щодо задоволення позову заперечувала та просила в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово представників відповідачів, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 17.12.2014 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла», згідно умов якого ОСОБА_4 передав належну йому частку у статутному капіталі товариства у розмірі 40%, а ОСОБА_3 прийняв вказану частку у власність, та сплачує за неї грошову суму в розмірі, в порядку та на умовах, викладених у договорі. Вартість відчужуваної частки становить 8 000 000 грн., які ОСОБА_3 зобов`язувався сплатити протягом 60 днів з моменту укладення та підписання цього договору (том 1, а. с. 15-16).

Згідно з копією свідоцтва ТОВ «Торговий Дім «Камілла» від 17.12.2014 року, частка учасника ОСОБА_4 сформована у повному обсязі та дорівнює 40%, що становить 8 000 000 грн (том 1, а. с. 17).

05.05.2015 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» та про заміну первісного кредитора на нового (том 1, а. с. 19-20).

У п. 1.3 договору про відступлення права вимоги від 05.05.2015 року передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі і право вимоги, що виникне в майбутньому щодо сплати боргу, враховуючи пеню, індекс інфляції, 3% річних, інші права, що забезпечували б виконання договору, тощо.

Згідно п. 1.5 договору про відступлення права вимоги від 05.05.2015 року, первісний кредитор стає майновим поручителем за виконання боржником зобов`язань за договором купівлі-продажу у розмірі 20 000,00 грн.

06.05.2015 року та 12.05.2015 року ФОП ОСОБА_1 направив ОСОБА_3 повідомлення про укладений договір щодо відступлення права вимоги та про зміну первісного кредитора, вимагаючи сплатити борг протягом 3-х днів шляхом переведення грошових коштів на його рахунок як нового кредитора, вказавши, що ОСОБА_4 надав майнову поруку новому кредитору за виконання боржником грошового зобов`язання у розмірі 20 000,00 грн. (том 1, а. с. 21-22).

20.05.2015 між ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах свого чоловіка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (мати ОСОБА_3 ) укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О., зареєстрований в реєстрі за № 195, відповідно до умов якого ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (том 1, а. с. 12-13).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року у справі № 370/1226/15-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 20.08.2018 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 7 980 000 грн. як невиконане зобов`язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміллі» від 17.12.2014 року та договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Камілла» від 05.05.2015 року, інфляційні втрати у розмірі 4 192 000 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 370 189,39 грн.

Вказаним рішенням апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_3 не сплатив ФОП ОСОБА_1 кошти за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Каміллі» від 17.12.2014 року та договором про відступлення права вимоги від 05.05.2015 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі № 757/42885/19 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 за невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року № 370/1226/15-ц три процента річних у розмірі 582 524 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 308 640,45 грн.; за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2017 року № 752/18635/15-ц три процента річних у розмірі 4 486,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 323,61 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.08.2022 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року в частині вирішення вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 року скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у позові.

Постановою Верховного Суду від 21.06.2023 року у справі № 757/42885/19 постанову Київського апеляційного суду від 16.08.2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 року у справі № 752/18635/15-ц 3 % річних у розмірі 4 486,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 6 323,61 грн., скасовано; рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року змінено, виклавши абзац четвертий у такій редакції: «за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 року № 752/18635/15-ц 3% річних у розмірі 4 486 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 323,61 грн.»

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 282699981 від 03.11.2021 року рішенням Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Г.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.05.2015 року з індексним номером 21449050 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, за ОСОБА_2 , за ОСОБА_2 (том 6, а. с. 126-127).

Як визначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч. 1 ст. 718 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч. 1 ст. 722 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у ст. 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у ст. 215 ЦК України.

Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України.

Саме такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 19.10.2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23.08.2017 року у справі № 306/2952/14-ц та від 09.09.2017 року у справі № 359/1654/15-ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій ст. ст. 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном.

Крім того, у постанові від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах дійшла висновку про те, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 усвідомлюючи наявність обов`язку зі сплати грошового зобов`язання, мав намір на ухилення від його виконання, а отже спрямував свої дії на фіктивний перехід права власності на своє нерухоме майно до близького родича (матері) з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язання.

Більш того, оспорюваний договір дарування уклали сторони, які є близькими родичами, без наміру створення правових наслідків, що свідчить про фіктивний перехід права власності на спірне нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів.

Однією із основних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Верховний Суд у постанові від 24.07.2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) зробив висновок про те, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Такі дії ОСОБА_3 не можна визнати добросовісними у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. 3 ст. 13 цього ж Кодексу.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 11.09.2019 року у справі № 757/6306/16-ц та від 09.10.2019 року у справі № 754/4985/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір дарування за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ними правових наслідків (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), є порушенням ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, Наведене, в свою чергу, є правовою підставою для визнання вказаного договору дарування недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України.

Відповідачі не надали належних, достатніх та допустимих доказів на спростування викладених обставин.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 20.05.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О. за реєстровим № 195 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на вказану квартиру, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 8073,61 грн., що підтверджується квитанціями від 18.03.2016 року на суму 6 890,00 грн. та 275,61 грн. та квитанцією № 5653-8126-5704-2411 від 14.02.2022 року на суму 908,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів, а саме по 4 036,80 грн. з кожного, оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 13, 203, 204, 215, 234, 717, 722 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Переверзевої Ганни Олегівни про визнання недійсним договору дарування квартири - задовольнити.

Визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, укладений 20.05.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Ганною Олегівною, зареєстрований в реєстрі за № 195, - недійсним.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21449050 від 20.05.2015 року, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Ганна Олегівна, згідно якого здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 79,7 кв. м, житловою площею 55,7 кв. м, за ОСОБА_2 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 по 1 824 (одній тисячі вісімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Відповідач-1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач-2: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Ганна Олегівна, 01021, м. Київ, вул. Грушевського, 34/1, прим. 140.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 21.01.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко