Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3657/19 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Житомирі цивільну справу № 274/3657/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Замеги О.В.,-

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 03 січня 2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки, встановлені договором, не виконує, внаслідок чого станом на 30 квітня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 313408.41 грн., з яких: 6225,76 грн. - заборгованість за кредитом; 302315,28 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 4867,37 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Таким чином, просив стягнути з відповідачки на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 січня 2012 року у розмірі 122136.78 грн, з яких 6225,76 грн. - заборгованість за кредитом; та 115911,02 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за період з 03.01.2012 року по 30.03.2018 року.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 січня 2012 року станом на 30 квітня 2019 року у розмірі 122136.78 грн., яка включає:6225.76 грн. - заборгованість за кредитом; та 115911.02 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом з 03.01.2012 року по 30.03.2018 року.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що кредитний договір не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання договору - 03.01.2012 року), яким, зокрема, передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Всупереч зазначеному, позивач таку інформацію їй не надав ані в письмову, ані в усному порядку. У матеріалах справи відсутні докази надання їй вказаної інформації у письмовому вигляді, що стало причиною порушення її прав як споживача.

Долучені до позовної заяви докази не містять жодних відомостей про укладання кредитного договору у встановленій законам письмовій формі з усіма визначеними законом умовами, підписання нею такого договору та надання їй оригіналу кредитного договору, погодження між сторонами типу, розміру відсоткової ставки, порядок її розрахунку (анкета-заява таких відомостей не містить), як не вказано і тип погодженого продукту (до позову долучено витяги по чотирьох видах картки «Універсальна»).

Отже, договір, на який посилається позивач та суд в оскаржуваному рішенні, не відповідає нормам матеріального права - Закону України «Про захист прав споживачів» (ст. 11), який регулював питання споживчого кредитування на час підписання анкети-заяви про приєднання.

Згідно з розрахунком заборгованості вказано про зміну відсоткової ставки з 01.09.2014 року з 20,40% річних до 34,8 % річних, з 01.04.2015 року-і- до 43,20 % річних.

Проте жодного разу при зміні відсоткової ставки позивач не повідомляв її, у матеріалах справи відсутні дані про такі попередження. Це свідчить про недотримання позивачем вимог законодавства при нарахуванні процентів.

Матеріали справи не містять даних про надання їй 5000,00 грн. кредитного ліміту, нарахування заборгованості за тілом кредиту у сумі 6225,76 грн. залишається нез`ясованим.

Крім того, матеріали справи не містять даних про номер картки та розрахунковий рахунок, з яким така картка пов`язана, строк дії картки та підтвердження отримання нею такої картки.

В анкеті-заяві позичальника від 03.01.2012 року процентна ставка не зазначена.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов вона розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву- анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також

те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 3 січня 2012 року відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ ПриватБанк.

Звертаючись до суду з даним позовом, банк посилався на ту обставину, що ОСОБА_1 належним чином не виконує кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2019 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 122136 грн. 78 коп., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 6225 грн. 76 коп. та 115911 грн. 02 коп. заборгованості за відсотками, які нараховані за період з 3 січня 2012 року по 30 березня 2018 року.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

Матеріали справи свідчать про те, що отримавши від банку кошти в кредит, в порушення умов виконання кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту належним чином не виконала.

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, тобто він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6225 грн. 76.

Однак колегія суддів вважає помилковим висновок суду про те, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 115911 грн. 02 коп.

Так, заява про приєднання до Умов та правил надання послуг підписана відповідачкою 03.01.2012 року.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме ті Умови та правила надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи, розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 03.01.2012 року.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути також не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок про те, що Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 115911 грн. 02 коп. слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368, 374 376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6225 грн. 76 коп. та 115 грн. 26 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку

.

Головуюча Судді::