УХВАЛА

15 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 469/1208/23

провадження № 61-14462ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Березанська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області, Державний реєстратор Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Федоренко Анна Володимирівна, про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на такі обставини.

За змістом пункту 5 частин другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого

судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389

ЦПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Подібний висновок щодо застосування аналогічних норм Господарського процесуального кодексу України викладений у постанові Верховного Суду

від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Касаційна скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не містить чітких посилань на

підставу касаційного оскарження, її нормативно-правове обґрунтування, водночас посилання скаржників на значний суспільний інтерес цієї справи для жителів громади, а також виняткове значення цієї справи для скаржників не є підставою касаційного оскарження, а вказує на певні виняткові обставини (умови), за наявності яких суд може відкрити касаційне провадження.

Суд надає оцінку посиланням в касаційній скарзі на постанови Верховного Суду, проте зауважує, що належним виконанням вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України є посилання на підставу касаційного оскарження з переліку, визначеного у частині другій статті 389 ЦПК України, її нормативно-правове обґрунтування. Такі дії скаржниками у повному обсязі не виконані, що перешкоджає Верховному Суду за результатами касаційного перегляду в порядку виконання покладених на нього процесуальних повноважень надати належну оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Крім того, касаційна скарга всупереч пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України не містить відомостей про наявність чи відсутність зареєстрованого електронного кабінету.

Для усунення зазначених недоліків скаржникам слід надати до суду нову (доповнену) редакцію касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи, оформлену з урахуванням вимог цієї ухвали.

Відповідно до приписів статей 185, 393 ЦПК України якщо касаційна скарга не відповідає вимогам процесуального закону, то підлягає залишенню без руху

з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з наданням заявникам строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров