КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6910/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Каленіченка Сергія Миколайовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року (суддя Хоменко В.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради, Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради про припинення трудових відносин, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

у жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив припинити трудові відносини між ним та Васильківською міською радою у зв`язку із звільненням з посади керівника (директора) Комунального підприємства «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка» за власним бажанням; стягнути з Васильківської міської ради заборгованість по заробітній платі у розмірі 388 000грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 77 159грн; зобов`язати Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради виключити відомості про нього як керівника (директора) Комунального підприємства «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка».

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 21 вересня 2020 року Здорівською сільською радою Обухівського району Київської області зареєстровано КП «Здоровка». Згідно з рішенням сесії Здорівської сільської ради Васильківського району його на підставі контракту призначено на посаду директора цього комунального підприємства. 1 грудня 2020 року він приступив до виконання обов`язків директора підприємства.

Позивач посилався на те, що згідно контракту йому було призначено посадовий оклад в розмірі 19 400грн та доплати, 50% надбавки, премії 100%, що складало 29 100грн, проте протягом усього часу роботи йому не було виплачено жодної заробітної плати. У грудні 2020 року він звертався з листами до в.о. сільського голови з проханням профінансувати виплату заробітної плати, однак 4 січня 2021 року головним бухгалтером сільської ради йому надано відповідь, що Здорівська сільська рада направляла відповідні фінансові документи щодо виплати заробітної плати до Васильківського управління ДКСУ у Київській області, проте жодної відповіді не отримала. У зв`язку з цим його представник - адвокат Скрипко Є.В. звернувся із відповідним адвокатським запитом до

Васильківського управління ДКСУ, у відповідь на який йому було повідомлено, що згідно прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення території та адміністративних центрів територіальних громад» повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших міських виборах у 2020 році. Таким чином, відповідно до рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Васильківської міської ради Київської області № 07-03п/ч-VIII від 24 грудня 2020 року розпочата процедура реорганізації Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області шляхом приєднання до Васильківської міської ради, відповідно до пункту 2 цього рішення, Васильківська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Здорівської сільської ради.

Позивач зазначав, що 15 липня 2021 року ним було подано заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до частини 1 статті 38 КЗпП України та у зв`язку з порушенням роботодавцем умов п. 5.4.1 контракту, тому контракт є розірваним з 30 липня 2021 року, однак згідно відповіді виконавчого комітету Васильківської міської ради від 29 липня 2021 року останнім заперечувався факт наявності правовідносин з КП «Здоровка».

Позивач стверджував, що за період роботи з 1 грудня 2020 року по 30 липня 2021 року йому не було виплачено жодної заробітної плати згідно діючого контракту, тому заборгованість Васильківської міської ради по виплаті заробітної становить 388 000грн, крім цього в нього виникло право на отримання середньої заробітної плати за час затримки розрахунку в розмірі 77 159грн на день складання позовної заяви.

У серпні 2022 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з Васильківської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 липня 2021 року по дату ухвалення рішення.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Каленіченко С.М. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким припинити трудові відносини між ОСОБА_1 та Васильківською міською радою у зв`язку із звільненням з посади керівника (директора) Комунального підприємства «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка» за власним бажанням; стягнути з Васильківської міської ради заборгованість по заробітній платі у розмірі 388 000грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 липня 2021 року по дату ухвалення рішення суду включно; зобов`язати Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради виключити відомості про нього як керівника (директора) Комунального підприємства «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка».

Представник позивача посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, оскільки, встановивши факт правонаступництва Васильківської міської ради всього майна, прав та обов`язків Здорівської сільської ради, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про недоведеність факту наявності трудових відносин між позивачем та відповідачем.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 вже більше двох років не може працевлаштуватись на роботу, оскільки відповідач не приймає наказ про його звільнення з роботи, не проводить розрахунок, не видає трудову книжку та не виключає відомості про позивача як керівника (директора) КП «Здоровка».

Представник позивача стверджує, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що трудова книжка позивача не перебуває у відповідача є необґрунтованим, оскільки позивач 1 грудня 2020 року при укладенні контракту подав відповідачу свою трудову книжку, про що останньому достовірно відомо.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Васильківської міської ради - Шестаков Ю.В. просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 здійснював виконання трудових функцій на підприємстві, так само як і відсутні докази того, що підприємство здійснювало будь-яку діяльність та того, що там працював будь-хто, крім позивача.

Крім того, представник відповідача зазначає, що Здорівська сільська рада, згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», після формування Васильківської міської територіальної громади та набуття повноважень новообраної Васильківської міської ради, а саме 1 грудня 2020 року не мала відповідних повноважень на призначення позивача на посаду директора комунального підприємства та укладення з ним відповідного контракту. Більше того, сільською радою та її виконавчим комітетом не ведуться та не обліковуються трудові книжки найманих працівників комунальних підприємств територіальної громади, тому твердження про те, що позивач передав свою трудову книжку до сільської ради, яка мала передати її до Васильківської міської ради, є безпідставним.

Представник відповідача вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок стосовно того, що відповідно до статуту КП «Здоровка» оплата праці директора підприємства має здійснюватись самим підприємством, директором якого є позивач, відтак вимоги до Васильківської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі є необґрунтованими.

Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (с.с.43, 102 т.2) у судове засідання свого представника не направив, керівник Центру направила до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника (с.с.6279 т.2), у зв`язку з чим колегія суддів на підставі частини другої статті 372 ЦПК України провела розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача - адвокатів Тернового Р.Б. та Каленіченка С.М., які апеляційну скаргу підтримали, пояснення представників Васильківської міської ради Борковської С.П. та Шестакова Ю.В., які просили рішення суду залишити без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що згідно статуту КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка», затвердженого рішенням Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області від 8 вересня 2020 року № 559-58-ІV, засновником та власником зазначеного комунального підприємства є територіальна громада села Здорівка в особі Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Відповідно до Статуту комунального підприємства воно є юридичною особою, має юридичну адресу, самостійний баланс, рахунки в банках, гербову печатку, фірмові бланки тощо. Підприємство самостійно здійснює свою господарську діяльність на принципах господарського розрахунку, несе відповідальність за наслідки цієї діяльності перед засновником (власником), за виконання взятих на себе зобов`язань перед трудовим колективом і партнерами за укладеними договорами, перед бюджетом, банками та фінансовими установами відповідно до чинного законодавства України (пункт 6.1 Статуту).

Згідно з пунктами 8.3, 8.3.1 Статуту управління діяльністю підприємства здійснюється директором. Призначення та звільнення на посаду директора підприємства здійснюється відповідно до Положення «Про порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ, організацій, що належать до

комунальної власності територіальної громади села Здорівка», затвердженого рішенням Здорівської сільської ради, пункту 10 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Оплата праці та соціально побутове забезпечення, права та обов`язки директора визначені контрактом, типова форма якого затверджена рішенням виконавчого комітету Здорівської сільської ради.

Рішенням № 600-62-VII 62 сесії VII скликання Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області від 25 листопада 2020 року звільнено ОСОБА_2 з посади директора КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка» за згодою сторін; зобов`язано головного бухгалтера підприємства провести повний розрахунок з ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства України; призначено ОСОБА_1 на посаду директора КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка» з 25 листопада 2020 року, приступити до роботи з 1 грудня 2020 року згідно підписаного контракту.

1 грудня 2020 року між Здорівською сільською радою Обухівського району Київської області в особі виконуючого обов`язки сільського голови Кобзар О.М. та ОСОБА_1 було укладено контракт, відповідно до якого позивача призначено на посаду директора КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка». Термін дії контракту не визначений.

Пунктом 3.2. Контракту визначено, що розмір посадового окладу складає 19 400грн (пункт 3.2.1.), а пунктом 3.2.2. передбачено доплати: 50% надбавка, премія 100% у розмірі 29100грн.

Згідно наказу КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка» від 1 грудня 2020 року № 6-К ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора підприємства з 1 грудня 2020 року.

10 грудня 2020 року комунальне підприємство за підписом ОСОБА_1 на адресу в.о. сільського голови Кобзар О.М. надіслало лист № 6 з проханням профінансувати заробітну плату за 1 половину грудня 2020 року в сумі 20 487,58грн (заробітна плата 16 793,10грн та нарахування на заробітну плату 3 694,48грн).

Аналогічний лист надіслано 28 грудня 2020 року з проханням профінансувати заробітну плату за грудень місяць 2020 року.

Листом № 2/02-12 від 4 січня 2021 року головний бухгалтер Здорівської сільської ради повідомила про направлення відповідних фінансових документів щодо виплати заробітної плати до Васильківського управління Державної казначейської служби України Київської області, відповіді на які не отримано.

Судом також встановлено, що відповідно до рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Васильківської міської ради Київської області № 07-03п/ч-VIII від 24 грудня 2020 року розпочата процедура реорганізації Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області шляхом приєднання до Васильківської міської ради ().

Відповідно до пункту 2 цього рішення Васильківська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Здорівської сільської ради.

15 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до Васильківської міської ради заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України та у зв`язку з порушенням роботодавцем умов пункту 5.4.1 контракту.

Листом виконавчого комітету Васильківської міськради № 467/02.01-13 від 29 липня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав у Васильківського міського голови для видання розпорядження про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Здоровка» у зв`язку з відсутністю трудових відносин між сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про припинення трудових відносин та зобов`язання внести відповідні зміни до запису про керівника підприємства, суд першої

інстанції виходив з недоведеності факту наявності трудових відносин між сторонами у справі.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вважав, що ці вимоги мали б бути звернені до самого комунального підприємства, у зв`язку з чим відмовив у їх задоволенні з огляду на їх пред`явлення до неналежного відповідача.

Апеляційний суд повною мірою з такими висновками погодитися не може з таких підстав.

Щодо вимог про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання внести зміни до запису про керівника підприємства

У частині першій статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру».

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням № 600-62-VII 62 сесії VII скликання Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області від 25 листопада 2020 року звільнено ОСОБА_2 з посади директора КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка» за згодою сторін; зобов`язано головного бухгалтера підприємства провести повний розрахунок з ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства України; призначено ОСОБА_1 на посаду директора КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка» з 25 листопада 2020 року, приступити до роботи з 1 грудня 2020 року згідно підписаного контракту.

На виконання вказаного рішення 1 грудня 2020 року між Здорівською сільською радою Обухівського району Київської області в особі виконуючого обов`язки сільського голови Кобзар О.М. та ОСОБА_1 було укладено контракт, відповідно до якого позивача призначено на посаду директора КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка». Термін дії контракту не визначений.

У пункті 1.2 контракту зазначено, що на підставі цього контракту виникають трудові відносини між керівником підприємства (позивачем) і роботодавцем (Здорівською сільською радою).

Отже, на підставі зазначених документів виникли трудові відносини між ОСОБА_1 та відповідною територіальною громадою в особі Здорівської сільської ради.

Висновок про те, що сторонами спірних трудових відносин є директор відповідного підприємства та орган місцевого самоврядування міститься також у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 333/3177/22.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для виникнення трудових відносин між сторонами у справі став не наказ самого ОСОБА_1 , як директора підприємства, як на цьому наполягає Васильківська міська рада, а рішення № 600-62-VII 62 сесії VII скликання Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області від 25 листопада 2020 року та укладений на виконання цього рішення контракт.

Зазначені документи ОСОБА_1 на підставі частини першої статті 81 ЦПК України додав до позовної заяви на підтвердження обставин, викладених у ній. Натомість відповідач доказів на спростування посилань позивача та на підтвердження своєї позиції про відсутність трудових відносин між сторонами суду не надав.

Встановивши такі обставини, як існування рішення № 600-62-VII 62 сесії VII скликання Здорівської сільської ради від 25 листопада 2020 року та укладення органом місцевого самоврядування контракту зі ОСОБА_1 , суд першої інстанції не обґрунтував свій висновок про те, що трудові відносини між позивачем і територіальною громадою в особі сільської ради не виникли.

Апеляційний суд вважає, що працевлаштування позивача було оформлене належним чином і одним із наслідків такого оформлення було внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 , як керівника КП «Здоровка».

Ненадання жодною зі сторін доказів про внесення запису про працевлаштування позивача до його трудової книжки, не свідчить про відсутність трудових відносин між сторонами з огляду, зокрема, на реєстраційне підтвердження повноважень ОСОБА_1 як посадової особи комунального підприємства.

При цьому, будь-яких доказів нездійснення підприємством діяльності чи невиконання позивачем його посадових обов`язків відповідач суду не надав.

Доводи Васильківської міської ради про те, що сільська рада не мала повноважень на призначення директора комунального підприємства, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначене рішення органу місцевого самоврядування є чинним та в установленому законом порядку не скасоване.

Колегія суддів зазначає, що саме у органу місцевого самоврядування, як роботодавця за контрактом, мають бути наявні переконливі докази щодо наявності або відсутності підтвердження виникнення трудових відносин, зокрема, трудової книжки позивача, який наполягає на тому, що передавав її сільській раді при укладенні контракту.

Твердження представників Васильківської міської ради про те, що такі документи від Здорівської сільської ради до відповідача не передавалися, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У науковій доктрині під правонаступництвом прийнято розуміти перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Воно може бути універсальним або частковим (сингулярним).

За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. Це має місце у разі спадкування, реорганізації юридичної особи тощо. Натомість за сингулярного правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

З наданих суду документів вбачається, що відповідно до рішення третьої позачергової сесії восьмого скликання Васильківської міської ради Київської області № 07-03п/ч-VIII від 24 грудня 2020 року розпочата процедура реорганізації Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області шляхом приєднання до Васильківської міської ради ().

Відповідно до пункту 2 цього рішення Васильківська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Здорівської сільської ради.

Тобто Васильківська міська рада є універсальним правонаступником роботодавця

позивача, у зв`язку з чим до неї перейшов обов`язок щодо належного оформлення припинення трудових відносин між сторонами у разі наявності для цього підстав.

Обставину переходу прав і обов`язків від Здорівської сільської ради до відповідача у справі встановив і суд першої інстанції, однак, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Оцінюючи можливість захисту прав позивача у спосіб, який ним обрано в позовній заяві, колегія суддів зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

У частині першій статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 369/1906/18 вказано, що за змістом статті 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. Отже праву працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням за умови попередження роботодавця за два тижні відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України кореспондується обов`язок роботодавця оформити відповідним наказом звільнення та виконати обов`язки, визначені статтями 47, 116 КЗпП України. Чинне законодавство не визначає випадки, у яких роботодавець може відмовити працівнику у звільненні за власним бажанням, отже роботодавець не може відмовити працівнику у звільненні за його бажанням, у разі подання ним відповідної заяви за два тижні до такого звільнення.

Тобто роботодавець у разі дотримання працівником вимог закону не вправі відмовити йому в звільненні та зобов`язаний оформити таке звільнення у визначеному законом порядку.

У даній справі встановлено, що 15 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до Васильківської міської ради заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України та просив звільнити його 30 липня 2021 року, тобто з дотриманням передбаченого у цій статті двотижневого терміну.

Проте відповідач свого обов`язку з прийняття рішення про звільнення позивача на

підставі частини першої статті 38 КЗпП України не виконав, чим порушив гарантоване статтею 43 Конституції України право ОСОБА_1 заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про перебування позивача на посаді керівника КП «Здоровка» та не видання ОСОБА_1 трудової книжки із внесеним до неї записом про його звільнення, безперечно перешкоджає позивачу вільно працевлаштуватися на іншу роботу.

За таких обставин, належним та ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є задоволення позовної вимоги про визнання трудових відносин припиненими.

Схожі висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20.

Що стосується вимоги про зобов`язання Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради виключити відомості про позивача , як керівника КП «Здоровка», то апеляційний суд зазначає, що частиною першою статті 25 Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Рішення суду про визнання трудових відносин припиненими і є підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (постанова Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 333/3177/22).

За таких обставин зазначена вимога задоволенню не підлягає, а для внесення змін до запису про керівника КП «Здоровка» державному реєстратору подається рішення суду про визнання трудових відносин припиненими.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в

порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріальних правовідносин, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20).

Позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні пред`явлені позивачем до Васильківської міської ради, як правонаступника Здорівської сільської ради.

При цьому комунальне підприємство, керівником якого працював позивач, до участі у справі не залучене.

Суд першої інстанції встановив, що умови матеріального забезпечення працівника визначені розділом 3 контракту.

Згідно з пунктом 3.1 контракту оплата праці та соціальне-побутове забезпечення керівника підприємства здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» (зі змінами), галузевими генеральними угодами, колективними договорами.

До того ж умови оплати праці директора КП «Здоровка» чітко визначені Статутом цього підприємства, згідно з яким оплата праці директору підприємства здійснювалась самим підприємством.

Пунктом 1.6. Статуту передбачено, що підприємство підконтрольне та підзвітне виконавчому комітету Здорівської сільської ради, однак до повноважень останньої не відноситься нарахування та виплата заробітної плати директору підприємств за наведених вище обставин.

Належних та допустимих доказів того, що джерелом оплати праці керівника КП «Здоровка» є кошти місцевого бюджету, матеріали справи не місять.

Крім того, у рішенні № 600-62-VII 62 сесії VII скликання Здорівської сільської ради Обухівського району Київської області від 25 листопада 2020 року про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП «Центр розвитку будівництва та благоустрою «Здоровка» за згодою сторін, зобов`язано саме головного бухгалтера підприємства провести повний розрахунок з ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства України, що спростовує твердження позивача, що обов`язок виплатити йому заробітну плату мала Здорівська сільська рада.

У постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 733/1093/21 вказано, що саме на підприємство покладено передбачений статтею 21 КЗпП України обов`язок виплачувати працівникові заробітну плату.

У постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20 зроблено висновок про те, що позовні вимоги про проведення розрахунку при звільненні та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день видачі трудової книжки стосуються прав та обов`язків комунального підприємства, як особи, за рахунок якої можливо задовольнити ці позовні вимоги, а суди помилилися зазначивши, що належним відповідачем є підрозділ міської ради.

Оскільки вимоги про проведення фінансового розрахунку пред`явлені позивачем до Васильківської міської ради, а не підприємства, в якому він працював та на яке був покладений обов`язок з виплати йому заробітної плати, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пред`явлення позивачем цих вимог до неналежного

відповідача, що є самостійною і достатньою підставою для відмови в їх задоволенні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції при вирішенні позовної вимоги про визнання трудових відносин припиненими неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення цієї позовної вимоги шляхом визнання припиненими трудових відносин, що виникли на підставі контракту між Здорівською сільською радою Васильківського району Київської області та ОСОБА_1 від 1 грудня 2020 року, згідно частини першої статті 38 КЗпП України.

В іншій частині рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374 ,375, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Каленіченка Сергія Миколайовича задовольнити часткового.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про припинення трудових відносин скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення.

Визнати припиненими трудові відносини, що виникли на підставі контракту між Здорівською сільською радою Васильківського району Київської області та ОСОБА_1 від 1 грудня 2020 року згідно частини 1 статті 38 КЗпП України.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук