"29" листопада 2024 р.
Справа № 642/4868/24
Провадження 2/642/1432/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Гойко Т.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із даним позовом, з якого вбачається, що первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» із відповідачем ОСОБА_1 14.07.2021р. укладено договір № 07198-07/2021, який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14000,00 грн., яка складається з 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 9000,00 грн. заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договором факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 18.02.2022р. №18022022, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

Також, між первісним кредитором ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /453090 від 31.07.2021р., який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14337,50 грн., яка складається з 3700,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 10637,50 грн заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договорами факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 19.04.2022р. №19042022-яг, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

В подальшому, між первісним кредитором ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /710762 від 26.07.2021р., який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15500 грн., яка складається з 4000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 11500,00 грн заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договорами факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 19.04.2022р. №19042022-Є, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

Крім того, між первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитним договором № від 29.07.2021р., який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 22335,00 грн., яка складається з 2000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 20335,00 грн. заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договорами факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 24.11.2022р. №24/11/22/2, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

Окрім того, між первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитним договором № 13379 від 02.08.2021р., який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 6560,00 грн., яка складається з 2000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 4560,00 грн. заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договорами факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 29.02.2024р. №29022024, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

На підставі наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами: № 07198-07/2021, № /453090, №/710762, №, №13379, в сумі 72732,50 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 26.08.2024р. позовну заяву було залишено без руху.

На виконання ухвали суду позивач 30.08.2024р. через підсистему «Електронний суд» надав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 02.09.2024р. відкрито провадження у справі в спрощеному провадженні з викликом сторін на 04 жовтня 2024 року.

02.10.2024р. відповідач ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви з додатками, про що свідчить відповідна розписка в матеріалах справи. (а.с.114).

02.10.2024р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 , у якому він просив долучити до справи належним чином завірені копії його військово-облікових документів, посвідчення серії НОМЕР_1 , довідку про перебування на військовій службі від 12.03.2024р. №819, довідку про безпосередню участь у заходах по обороні України 19.02.2024р. №92, а також нагородне посвідчення від 24.06.2024р. №26 «За оборону Харківщини». На підставі долучених документів та ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відмовити позивачу у стягненні процентів за користування кредитами. (а.с. 115-118).

11.10.2024р. через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі представника позивача ОСОБА_2 , відповідно до яких, відповідач не надав первісному кредитору доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Також згідно додаткових пояснень представника позивача, відповідач зобов`язаний був звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Отже, на підставі вище викладеного встановлено, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 120-123).

06.11.2024р. на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , у якій він просив, долучити три копії квитанцій про сплату заборгованості за тілом кредитів та з врахуванням поданого раніше відзиву на позовну заяву та наданих квитанцій про сплату тіла заборгованості, його статусу військовослужбовця, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, просив проводити судове засідання по розгляду справи без його участі. (а.с. 125-128).

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та додаткових поясненнях по справі від 11.10.2024р. просив розглядати справу без участі представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з питань повернення боргів».

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Судом встановлено, що первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» із відповідачем ОСОБА_1 14.07.2021р. укладено договір № 07198-07/2021, який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14000,00 грн., яка складається з 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 9000,00 грн. заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договором факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 18.02.2022р. №18022022, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

Також, між первісним кредитором ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /453090 від 01.07.2021р., який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14337,50 грн., яка складається з 3700,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 10637,50 грн заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договорами факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 19.04.2022р. №19042022-яг, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

В подальшому, між первісним кредитором ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /710762 від 26.07.2021р., який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15500 грн., яка складається з 4000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 11500,00 грн заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договорами факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 19.04.2022р. №19042022-Є, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

Крім того, між первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитним договором № який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 22335,00 грн., яка складається з 2000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 20335,00 грн. заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договорами факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 24.11.2022р. №24/11/22/2, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

Окрім того, між первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитним договором № 13379 який відповідач не виконав, і за яким у відповідача виникла заборгованість у розмірі 6560,00 грн., яка складається з 2000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 4560,00 грн. заборгованості за відсотками. У подальшому позивач за договорами факторингу отримав право вимоги за договором факторингу від 29.02.2024р. №29022024, за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений у електронній формі.

Позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаними договорами не виконав, а тому виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом та стягнення з відповідача за вказаними договорами заборгованості в загальній сумі 72732 грн. 50 коп. та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву у якому не погоджується в частині наявності в нього обов`язку сплатити на користь позивача відсотки за користування кредитними коштами. Зазначає, що відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову не нараховуються штрафні санкції, зокрема проценти за користування кредитом. Вказує, що перебуває на військовій службі у Збройних Силах України за контрактом. Брав та бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони. Вказане підтверджується копіями військового квитка та посвідчення учасника бойових дій. Враховуючи зазначене, вважає, що у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитними коштами.

До позовної заяви доданий акт прийому-передачі реєстру боржників від 18.02.2022 року та витяг з реєстру боржників від 18.02.2022 до договору факторингу №18022022, що підтверджує перехід права вимоги за договором факторингу. (а.с. 19).

Також додані аналогічні витяги акти прийому-передачі реєстру боржників та витяги з реєстру боржників до чотирьох інших договорів факторингу.

Суд акцентує увагу, що надані суду розрахунки боргу складені представником позивача в односторонньому порядку, залежать від його волевиявлення, не є первинним документом та не підтверджує ні факт користування відповідачем кредитами, ні факт наявності заборгованості.

При цьому, виписки з рахунку відповідача, або інші документи про зарахування відповідачу кредитних коштів, представником позивача до матеріалів справи не надано, клопотань про їх витребування, згідно вимог ст. 84 ЦПК України, представником позивача не заявлялось.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за наступними договорами:

1.За кредитним договором № /453090 від 01.07.2021р. у розмірі 10637, 50 грн.;

2.За кредитним договором № 07198-07/2021 від 14.07.2021р. у розмірі 9000,00 грн.;

3.За кредитним договором № /710762 від 26.07.2021р. у розмірі 11500,00 грн.;

4.За кредитним договором № від 29.07.2021р. у розмірі 20335,00 грн.;

5.За кредитним договором № 13379 від 02.08.2021р. у розмірі 4560,00 грн.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитами включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другоїстатті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на закінчення строку кредитування, нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідає положенням закону.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № /453090 від 31.07.2021р. між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено на 25 днів, тобто на період з 31 липня 2021р. до 24 серпня 2021 року, з відсотковою ставкою в розмірі 2,50% на день. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 2312,50 грн.: 3700,00 грн (борг) х 2,50 % (відсотки) х 25 днів строк кредитування, які і підлягають стягненню.

Крім того, суд звертає увагу, що у мотивувальній частині позовної заяви невірно зазначена дата укладання договору та заборгованість відповідача. (а.с.4-5)

Щодо кредитного договору № 07198-07/2021 від 14.07.2021р., між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , суд зазначає, що даний договір укладений строком на 30 днів, тобто на період з 14 липня 2021 року до 14 серпня 2021 року, з відсотковою ставкою в розмірі 1,5% на день. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 2250,00 грн: 5000,00 грн (борг) х 1,50 % (відсотки) х 30 днів строк кредитування.

Згідно кредитного договору № /710762 від 26.07.2021р., між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , суд дослідивши матеріали справи встановив, що він був укладений строком на 25 днів, тобто на період з 26 липня 2021 року до 19 серпня 2021 року, з відсотковою ставкою в розмірі 2,5% на день. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 2500,00 грн: 4000,00 грн (борг) х 2,50 % (відсотки) х 25 днів строк кредитування.

Щодо кредитного договору № від 29.07.2021р., між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , суд дослідивши матеріали справи встановив, що він був укладений строком на 30 днів, тобто на період з 29 липня 2021 року до 28 серпня 2021 року, з відсотковою ставкою в розмірі 1,75% на день. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 1050,00 грн: 2000,00 грн (борг) х 1,75 % (відсотки) х 30 днів строк кредитування.

Відповідно кредитного договору № 13379 від 02.08.2021р., між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , він був укладений строком на 30 днів, тобто на період з 02 серпня 2021 року до 01 вересня 2021 року, зі зниженою відсотковою ставкою в розмірі 0,01% на день. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 6,00 грн: 2000,00 грн (борг) х 0,01 % (відсотки) х 30 днів строк кредитування.

За таких обставин, оскільки строк кредитування за вказаними кредитними договорами закінчено 24 серпня 2021 року, 14 серпня 2021 року, 19 серпня 2021 року, 28 серпня 2021 року, 01 вересня 2021 року відповідно, у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків та інших платежів, нарахованих після цих строків договорів є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували правильність нарахування позивачем відсотків за кредитними договорами, зокрема, в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив позивач, нараховуючи такі відсотки.

На підтвердження заборгованості позивачем надано тільки довідку-розрахунок заборгованості, яка не відображає ні період, за який здійснювалось нарахування процентів, ні відсоткову ставку, ні залишкової суми кредиту, на яку згідно договору мають нараховуватись відсотки.

Тому суд вважає, що за відсутності інших доказів, наявні в матеріалах справи довідки-розрахунки заборгованості, які складені попереднім кредитором, не містять детального розрахунку такої заборгованості, з якого б вбачалося здійснення боржником останньої оплати за кредитом, дані щодо руху коштів на рахунку, інформацію про внесення/невнесення відповідачем коштів на погашення кредиту та на оплату відсотків щомісячно, не можуть слугувати належними доказами наявності у відповідача заборгованості по сплаті відсотків перед позивачем у заявленому ним до стягнення розмірі.

Крім того, сам по собі договір факторингу та реєстр прав вимоги до нього, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час, надані виписки за кредитними договорами не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині, оскільки в даних виписках не міститься інформація про розмір відсоткової ставки, яка застосовувалася первісними кредиторами, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування відсотків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо доводів відповідача ОСОБА_1 про відмову позивачу у стягненні процентів за користування кредитами на підставі долучених документів та ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надає право військовослужбовцям та членам їх сімей на отримання пільг при виконанні зобов`язань за кредитним договором.

Разом з тим, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Згідно наданої довідки військової частини НОМЕР_2 від 12.03.2024р. № 819, відповідач ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.10.2023 року. (а.с. 117).

Таким чином, у період виконання умов кредитних договорів, відповідач ще не мав статусу військовослужбовця Збройних Сил України та відповідно на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».

Крім того, позивач сплатив тіло кредитів за договорами в повному розмірі заборгованості, тобто 16 700 грн., а саме:

-за договором № 07198-07/2021 від 14.07.2021р. в сумі 5000,00 грн.;

-за договором № /453090 від 01.07.2021р. в сумі 3700,00 грн.;

-за договором № /710762 від 26.07.2021р. в розмірі 4000,00 грн.;

-за договором № від 29.07.2021р. в сумі 2000,00 грн.;

-за договором № 13379 від 02.08.2021р. в розмірі 2000,00 грн. (а.с. 125-128).

На підставі вищевикладеного, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками по кредитних договорах.

Відповідно частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно позовної заяви ТОВ «Європейської агенції з повернення боргів» до ОСОБА_1 , позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 72 732 грн. 50 коп., а суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 8118,50 грн., що становить 11,16% від заявлених позовних вимог. Тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 337 грн. 92 коп.

Відповідно ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість:

1.За кредитним договором №/453090 від 01.07.2021р. заборгованість за відсотками у розмірі 2312 (дві тисячі триста дванадцять) грн. 50 коп.;

2.За кредитним договором №07198-07/2021 від 14.07.2021р. заборгованість за відсотками у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн.. 00 коп.;

3.За кредитним договором №/710762 від 26.07.2021р. заборгованість за відсотками у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.;

4.За кредитним договором № від 29.07.2021р. заборгованість за відсотками у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.;

5.За кредитним договором №13379 від 02.08.2021р. заборгованість за відсотками у розмірі 6 (шість) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з питань повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 337,92 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29.11.2024р.

Сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.Г. Проценко