ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/912/24 Справа № 183/5852/23 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом (а.с. 3-11), в обґрунтування якого посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.

З 01 березня 2016 року виплата належної ОСОБА_2 пенсії була призупинена.

Після смерті матері позивача відкрилась спадщина, у вигляді нарахованої та невиплаченої пенсії за період з 01.03.2016 по 09.04.2021 роки, яку ОСОБА_1 прийняв у встановлений законом строк, звернувшись з відповідною заявою до Двадцять першої нотаріальної контори, спадкова справа №887/2021.

У відповідь на запит нотаріуса, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було надано довідку №1200-0402-8/39093 від 23.09.2021 року, згідно якої розмір неотриманих ОСОБА_2 пенсійних коштів за невстановлений період становив 68 509,03 гривні, однак, інформацію про повну суму недоотриманої пенсії за період, в який вона була нарахована, але не отримана померлою, відповідачем надано так і не було.

24.11.2021 року, на підставі даної довідки, державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 .

Після отримання свідоцтва на право на спадщину, 08.12.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату належних йому грошових коштів в розмірі 68 039,65 гривень, але станом на день звернення позивача до суду з відповідним позовом ОСОБА_1 зазначеної суми так і не одержав.

Умисне ненадання відповідачем інформації про суму недоотриманої пенсії за весь період, в який вона була нарахована, але не отримана померлою ОСОБА_2 , перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому за законом спадкового майна.

Крім того, позивач зазначає, що неотримання його матір`ю нарахованої пенсії відбулося, у зв`язку з неможливістю останньою, в силу поважного віку та стану здоров`я, покинути непідконтрольну Україні територію, та поновити виплату пенсії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 року №1085-р, місто Луганськ було віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, вина в неотриманні нарахованих ОСОБА_2 пенсійних виплат покладається на державу, яка здійснює державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню через органи пенсійного фонду України.

На підставі вищевикладеного просив суд стягнути з відповідача кошти недоотриманої пенсії, що належали його померлій матері ОСОБА_2 , та які увійшли до складу спадщини, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.11.2021 р. державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. (спадкова справа №887/2021) в розмірі 68 509,03 гривень; - стягнути з відповідача недоотриману пенсію померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом за період та в сумі, що не увійшли до складу спадщини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24.11.2021 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. (спадкова справа №887/2021).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області, третя особа Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, задоволено частково.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Луганській області кошти недоотриманої пенсії, що належали померлій матері ОСОБА_1 ОСОБА_2 , та які увійшли до складу спадщини, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.11.2021р. державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. (спадкова справа №887/2021) в розмірі 68 509,03 гривень (шістдесят вісім тисяч п`ятсот дев`ять гривень 03 копійки).

Стягнуто з ГУ ПФУ в Луганській області судовий збір у розмірі 541,80 гривень (п`ятсот сорок одна гривня 80 копійок).

В іншій частині позову ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області, третя особа Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, відмовлено (а.с. 97-99).

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Луганській області, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову (а.с. 101-106, 108-112).

ОСОБА_1 не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є рідною матір`ю позивача ОСОБА_1 (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління Міністерства юстиції, так званої, «луганської народної республіки» видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 липня 2021 року, встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, Луганської області (а.с. 51-55), на підставі якого 30 липня 2021 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видно свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серії НОМЕР_2 (а.с. 50).

02 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 49).

23.09.2021 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Луганській області надано відповідь на запит №3631/02-14/887/2021 від 04.09.2021 року, згідно якої розмір невиплаченої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 68 509,03 гривень. Інформація, щодо строку за який проведено відповідний розрахунок невиплаченої пенсії у відповіді на запит за зазначається (а.с. 69).

24 листопада 2021 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченком Л.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_1 .

Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з невиплаченої пенсії в сумі 68 509,03 гривень, що належала спадкодавцеві згідно довідки виданої Управлінням з питань виплати пенсій Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області від 23 вересня 2021 року за №1200-0402-8/39093 (а.с. 20).

15 грудня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із зверненням про виплату йому невиплаченої пенсії його матері ОСОБА_2 в розмірі 68 509 гривень згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 16).

У відповідь на вказане звернення відповідачем на адресу позивача був направлений лист від 26.01.2023 року, згідно якого, сума недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 включена до переліку типу рішень та буде виплачена Постанови Кабінету Міністрів України №1165 від 10.11.2021 року в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленому законом на 1 січня календарного року.

Крім того, частина недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 21.11.2022 року в розмірі 530,00 гривень та 22.12.2022 року в розмірі 2,18 гривень зарахована на картковий рахунок позивача в АТ «Ощадбанк» (а.с. 18-19).

На виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2023 року відповідачем надано довідку без номеру від 30 травня 2023 року, з якої вбачається, що за період з 01.12.2018 по 30.04.2021 роки розмір нарахованої недоотриманої пенсії ОСОБА_2 склав 63 439,62 гривень (а.с. 43).

Суд, досліджуючи надану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області довідку (розрахунок) звертає увагу на те, що період за який проведено розрахунок розміру нарахованої пенсії обмежений 29 місяцями за період з 01.12.2018 по 30.04.2021 роки, що не відповідає термінам зазначеним в ухвалі суду від 17 травня 2023 року, у зв`язку із чим дійшов висновку про неприйняття вказаної довідки.

Також, відповідачем неодноразово було зазначено (у відзиві та у листі до позивача від 26.01.2023 року), про виплату позивачеві частини недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 в розмірі 530,00 грн та 2,18 грн, однак, належних доказів на підтвердження факту перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача відповідачем надано не було.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої пенсії, що належали його померлій матері ОСОБА_2 , та які увійшли до складу спадщини суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. В частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої пенсії, що належали його померлій матері ОСОБА_2 , та які не увійшли до складу спадщини суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи вищевикладене.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідально до конституції, законів та міжнародних договорів, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Перелік документів, які необхідно надати для отримання недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, визначено Порядком надання та оформлення документів для призначення(перерахування) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.26 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахування) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2011 року №22-1, із змінами та доповненнями, передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Згідно частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Згідно ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, встановивши, що ОСОБА_1 успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Колегія звертає увагу, що право позивача на отримання вказаної вище грошової суми від відповідача грунтується на неоспореному у передбаченому діючим законодавством порядку свідоцтві про право на спадщину за законом від 24 листопада 2021 року, завіреному державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., не оспорено та є чинним, а тому відмова ГУ Пенсійного фонду України в Луганській області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю є безпідставною.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.02.2022 року у справі №428/10113/20.

Посилання у апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Луганській області на те, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити виплату пенсії, яку з 01 березня 2018 року було призупинено на підставі п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року №365, тому пенсійні виплати з 01 березня 2018 року не отримані з вини пенсіонера, є безпідставними, оскільки незвернення особи, яка є внутрішньо переміщеною, про поновлення виплати пенсії не є підставою для її невиплати.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження №14-271цс18), постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №227/2802/16-ц (провадження №61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі №243/5697/16-ц (провадження №61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі №418/2434/18 (провадження №61-10590св19), від 21 вересня 2020 року у справі №428/2426/18 (провадження №61-7829св19), від 22 вересня 2020 року у справі №408/9430/18-ц (провадження №61-18830св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Посилання апелянта на довідку без номеру від 30 травня 2023 року, згідно якої вбачається, що за період з 01.12.2018 по 30.04.2021 роки розмір нарахованої недоотриманої пенсії ОСОБА_2 склав 63 439,62 гривень, а також на виплату позивачеві частини недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 в розмірі 530,00 грн та 2,18 грн, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції їм була надано обґрунтована правова оцінка, а тому відсутні підстави для повторного їх правового аналізу.

Також колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду щодо недоведеності позивачем належними доказами розміру недоотриманої пенсії, що неувійшли до складу спадщини.

Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна