Справа № 527/1914/23
провадження 2/527/46/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

з участю секретаря - Папенко Л.І.,

представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 527/1914/23 за позовом ОСОБА_1 , поданим представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Градизька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , який подано представником ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Градизька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2023 року представник позивача за первісним позовом звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

08 серпня 2023 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа була передана судді Мицик С.А.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024, справа передана судді Левицькій Т.В. для розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач є сином ОСОБА_5 . З 17 вересня 2002 року його матір перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір померла. Після смерті матері він прийняв спадщину та є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці спадщину після ОСОБА_5 не прийняли, отже він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. 17.02.2011 року на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 01.02.2005 року, виданого Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області за ОСОБА_3 було зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 104,6 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок був набутий ОСОБА_3 за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , а отже він є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, проте, 06.07.2023 року нотаріус винесла постанову про відмову йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що позивач не подав правовстановлюючий документ на спадкове майно. ОСОБА_3 є власником житлового будинку, за яким зареєстроване право власності на житловий будинок та не визнає права позивача на спадкове майно.

Посилаючись на те, що спірний житловий будинок є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , отже ОСОБА_5 , враховуючи рівність часток у праві спільної сумісної власності подружжя, належала 1/2 частина житлового будинку, позивач є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, представник позивача просив суд визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку з будівлями, загальною площею 104,6 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

07 листопада 2023 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом.

В обґрунтування зустрічного позову, представник зазначив, що з 17 вересня 2002 року ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , після укладення шлюбу остання змінила прізвище на ОСОБА_5 . До спільного проживання з нею він мав житловий будинок АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право власності на житловий будинок ним було отримано 01.02.2005 року, право власності було зареєстровано за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина ОСОБА_3 померла. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з відповідної частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки 3,57 га, кадастровий номер: 206. Спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_5 є її чоловік ОСОБА_3 , її син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_7 . Оскільки за життя дружина висловлювала бажання, щоб земельна ділянка залишилася її сину ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не заперечував, щоб останній отримав свідоцтво про право на спадщину на неї. В той же час, за життя ОСОБА_5 бажала, щоб спірний житловий будинок залишився її чоловіку, оскільки даний будинок існував ще до укладення шлюбу. ОСОБА_3 прийняв спадщину після померлої дружини, оскільки був зареєстрований з нею за однією адресою.

Посилаючись на викладене, представник позивача за зустрічним позовом просив суд, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у спільному майні подружжя; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ; стягнути з відповідача на користь позивача 1073,00 грн судового збору, витрати на проведення експертизи для визначення ринкової вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 2000,00 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

20 листопада 2023 року представник позивача за первісним позовом подав до суду відзив на зустрічний позов, в якому зазначив, що ОСОБА_3 фактично не заперечує того факту, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя та того, що ОСОБА_5 належала 1/2 частка спірного будинку. Спадкоємцем вказаної частини є ОСОБА_1 , оскільки є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, ОСОБА_3 спадщину після померлої не прийняв, тому не має право на успадкування 1/4 частини спірного домоволодіння. Крім того, ОСОБА_1 не оспорює та не заперечує права ОСОБА_3 на 1/2 частину спірного домоволодіння як на частку у спільному майні подружжя, а навпаки визнає цей факт, про що зазначено у первісному позові, тому його права є непорушеними, а тому не підлягають судовому захисту. Посилаючись на викладене, представник просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, стягнути судові витрати з позивача за зустрічним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги за первісним позовом підтримав із наведених у ньому підстав, заперечував проти задоволення зустрічного позову

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти первісного позову, просив задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи як за первісним так і за зустрічним позовами - Градизької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 07.11.2019 (а.с.11).

ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_5 (а.с.8).

ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) з 17.09.2022 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.9-10).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 331988930 від 11.05.2023 року, житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 104,6 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ № 071275 від 01.02.2005 року, виданого Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області (а.с.18).

Постановою від 06.07.2023 року державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Кременчуцького району Полтавської області відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не подав правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.19).

Вирішуючи питання в частині належності житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до спадкового майна померлої, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 з 17.09.2022 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

В період зареєстрованого шлюбу, ОСОБА_3 набуто у власність на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.2005 року житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18, й неодноразово підтриманий Верховним Судом, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин

суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263

ЦПК України).

Отже, приймаючи до уваги те, що на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи те, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 на момент її смерті належала саме 1/2 частина спірного житлового будинку.

Вирішуючи позовну вимогу зустрічного позову в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 як на частку у спільному майні подружжя, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд констатує, що захисту в судовому порядку підлягають лише порушені права, що є основоположним принципом для функціонування правової системи та забезпечення правосуддя. Цей принцип гарантує, що суди розглядають лише ті справи, де є реальні порушення, та забезпечують ефективний захист і відновлення прав сторін.

Разом з тим, як встановлено судом, право власності на спірний житловий будинок в цілому зареєстроване за ОСОБА_3 , належність будинку до спільного сумісного майна подружжя не оспорюється позивачем за первісним позовом, крім того, представником позивача за первісним позовом, як у позовній заяві, так і в ході судового розгляду визнається обставина належності ОСОБА_3 саме 1/2 частини житлового будинку як частки у спільному майні подружжя.

Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи те, що право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку як спільного сумісного майна подружжя не оспорюється позивачем за первісним позовом та не є порушеним, суд дійшов висновку, що воно не підлягає судовому захисту, тому зустрічний позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Вирішуючи позовну вимогу первісного позову про визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку та позовну вимогу зустрічного позову про визнання за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку, суд зазначає наступне.

Згідно копії спадкової справи № 46/2020, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , остання на момент смерті була зареєстрована разом з чоловіком ОСОБА_3 . ОСОБА_3 від прийняття спадщини після померлої відмовився, про що надав відповідну заяву до нотаріуса. ОСОБА_1 , який є сином померлої звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. На ім`я ОСОБА_1 видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.121-148).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , який є сином померлої та ОСОБА_3 , який є чоловіком померлої є спадкоємцями після померлої ОСОБА_5 першої черги.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 , який є сином померлої та не проживав з нею на момент відкриття спадщини, прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Спадкоємець ОСОБА_3 , який є чоловіком померлої та проживав з нею на момент відкриття спадщини, від прийняття спадщини після померлої відмовився, про що надав відповідну заяву до нотаріуса.

За таких обставин, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, є її син - ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом).

Приймаючи до уваги те, що спадкодавцю ОСОБА_6 за життя належала 1/2 частина житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на успадкування вказаного майна, тому позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 від прийняття спадщини після померлої відмовився, суд дійшов висновку, що він не має права на успадкування майна після померлої, тому зустрічний позов в частині визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Приймаючи до уваги те, що первісний позов задоволено, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір.

Разом з тим, судовий збір сплачений ОСОБА_3 , а також інші витрати не підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 3-15, 76, 82, 258, 259, 263, 265, 268,273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , поданий представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Градизька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 104,6 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , який подано представником ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Градизька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_3 );

відповідач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_4 );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору як за зустрічним так і за первісним позовами: Градизька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (39097, Полтавська обл., Кременчуцький р-н., смт. Градизьк, вул. Київська, 51).

Суддя Т. В. Левицька