печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-2083/24
30 серпня 2024 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Підпалого В.В.,
при секретарі судових засідань - Кострійчуку В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про повернення коштів, -
05.05.2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 , в якому вона просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь суму попереднього платежу в розмірі 14 500,00 грн., які були понесені, у зв`язку із укладенням угоди.
Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що між нею та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір № 1243 (1223) від 18.03.2021 року. Відповідно до предмету Договору, Виконавець за завданням Замовника зобов`язувався: здійснити заміри віконних і дверних отворів, на підставі яких будуть виготовлятись Конструкції; забезпечити виготовлення і доставку в об`єкт Замовника ПВХ/ Алюмінієвих/Металевих та/або дерев`яних конструкцій (вікон, дверей) та всіх необхідних комплектуючих (фурнітури) - надалі - Конструкції; здійснити демонтаж старих вікіон/дверей; здійснити монтаж замолених Коснтрукцій , а Замовник зобов`язується прийняти роботи і Конструкції та сплатити Виконавцю узгоджену Сторонами вартість (п.п.1.1.1-1.1.4 Договору). Адреса доставки та монтажу АДРЕСА_1 (3 поверх).
18.03.2021 року Позивачем було сплачено попередній платіж (авансовий) в розмірі 14 500,00 грн. Сторони мали намір узгодити замовлення та оплатити авансовий платіж відповідно до вимог п. 4.3 Договору, але сплата 100% попередньої плати не відбулось. Позивач вважає, що Договір не був укладений. Тому отримана сума коштів Відповідачем без відповідної правової підстави підлягає поверненню.
Позивач звернулась із заявою на адресу Відповідача про повернення сплачених грошових коштів. Відповідач відмовив у поверненні зазначених коштів і наголосив на доплаті 5 199,50 грн.
Вказані обставини в сукупності послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року позовну заяву залишено без руху.
30.12.2021 року на адресу суду надішла заява Позивача на виконання вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року.
Ухвалою Печерського аройнного суду м. Києва від 17.01.2022 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Повідомленням суду від 25.01.2022 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.
Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала, при цьому позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судовим розглядом встановлено, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір № 1243 (1223) від 18.03.2021 року.
Відповідно до предмету Договору, Виконавець за завданням Замовника зобов`язувався: здійснити заміри віконних і дверних отворів, на підставі яких будуть виготовлятись Конструкції; забезпечити виготовлення і доставку в об`єкт Замовника ПВХ/ Алюмінієвих/Металевих та/або дерев`яних конструкцій (вікон, дверей) та всіх необхідних комплектуючих (фурнітури) - надалі - Конструкції; здійснити демонтаж старих вікіон/дверей; здійснити монтаж замолених Коснтрукцій, а Замовник зобов`язується прийняти роботи і Конструкції та сплатити Виконавцю узгоджену Сторонами вартість (п.п.1.1.1-1.1.4 Договору). Адреса доставки та монтажу АДРЕСА_1 (3 поверх).
18.03.2021 року Позивачем було сплачено попередній платіж (авансовий платіж) в розмірі 14 500,00 грн. Сторони мали намір узгодити замовлення та оплатити авансовий платіж відповідно до вимог п. 4.3 Договору, але сплата 100% попередньої плати не відбулось. Позивач вважає, що Договір не був укладений. Тому отримана сума коштів Відповідачем без відповідної правової підстави підлягає поверненню.
05.04.2021 року Позивач звернулась із заявою на адресу Відповідача про повернення сплачених грошових коштів.
Листом № 1001-2 від 12.04.2021 року Відповідач відмовив у поверненні зазначених коштів і наголосив на доплаті 5 199,50 грн.
У зв`язку із тим, що Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку із повернення попереднього (авансового) платежу у розмірі 14 500,00 грн., Позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених майнових прав.
У тих випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно не виконано всі умови договору щодо сплати попереднього платежу згідно п. 4.3 Договору, договір є неукладеним, сплачений в рахунок виконання договору платіж потрібно визнати авансовим і повернути в тому розмірі, в якому він надавався.
Факт отримання відповідної суми Відповідачем не заперечувався.
За приписами ст. 6 ЦК України Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 627 ЦК України Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Аналізуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, норми матеріального права, які їх регулюють, вважаємо, що Договір № № 1243 (1223) від 18.03.2021 року за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.
Частинами 1, 2 ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Згідно із ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач приступив до виконання умов укладеного договору.
Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З укладеного між сторонами договору та наведених позивачем доводів, зрозуміло, що між сторонами існували договірні взаємовідносини, що виникли з договору підряду, на виконання умов якого замовником сплачено кошти в розмірі 14 500,00 грн.
В свою чергу, доказів, які б свідчили про виконання Відповідачем умов договору матеріали справи не містять, а твердження Позивача щодо невиконання відповідачем умов договору, жодним доказом не спростовано.
Внаслідок цього, Позивач скористалась правом одностороннього розірвання договору (ч.3 ст. 849 ЦК України) та повідомила про це Відповідача, а тому товариство втратило правову підставу для зберігання коштів Позивача, а кошти набули статусу безпідставно набутих зважаючи на наступне.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України).
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
За змістом норм ЦК України, завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи ту обставину, що умови договору Відповідачем не виконані, а Позивач в свою чергу скористалась правом односторонього розірвання договору, Відповідач передані Позивачем кошти за договором не повернув, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів в розмірі 14 500,00 грн, як безпідставно набутих.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 526, 625, 629, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76-82, 89, 95, 133, 141, 258 - 259, 263 - 265, 273, 274, 280 - 282, 352, 354 - 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про повернення коштів - задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплачених коштів у розмірі 14 500,00 грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії рішення.

Суддя В.В. Підпалий