Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Зареви Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 12.04.2001, адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Турківським РВ УМВС України у Львівській області 04.12.2006, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, , адреса: м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовна заява мотивована тим, що, починаючи з 2020 року сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільні діти проживають з позивачем. Сторона позивача має намір визначити фактичне місце проживання молодшої малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з позивачем. Спору між сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини на даний час немає.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2024, постановленою за результатами розгляду клопотання позивача, позовну вимогу в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено без розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак, подала заяву, в якій просить суд провести розгляд за її відсутності. Просить розірвати шлюб.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим Верхненською сільською радою Турківського району Львівської області, 06 серпня 2005 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 10 від 06.08.2005. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - ОСОБА_6 , дружині - ОСОБА_6 .

За час перебування у шлюбі у сторін народилась двоє доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 відповідно.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, вони проживають окремо, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують та спільного господарства не ведуть.

Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У ході розгляду справи сторонам надавався судом строк для примирення, однак, зазначені заходи не призвели до збереження шлюбу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачкою, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати.

Окрім цього, суд звертає увагу, що попри зазначення у мотивувальній частині позовної заяви про те, що у сторін немає спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить визначити місце проживання старшої неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, судом встановлено, що на момент подачі позовної заяви (27.06.2024) ОСОБА_4 , виповнилося 17 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з ч. 2 ст. 6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статтею 161 СК України передбачена можливість вирішення спору щодо визначення місця проживання тільки малолітньої дитини органом опіки та піклування або судом.

Беручи до уваги те, що на момент подачі позову, ОСОБА_4 була неповнолітня, а на момент вирішення позову, вона є вже повнолітньою особою, а отже самостійно може визначати своє місце проживання, як на момент пред`явлення позову, так і на момент його вирішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної вимоги.

Крім того, враховуючи визнання позову відповідачкою, відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % сплаченої ним при поданні позову суми судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, а також, згідно з ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача 605,60 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору, сплачену ним за вимогу про розірвання шлюбу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, ст.ст. 4, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву задовольнити частково.

2. Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 06 серпня 2005 року Верхненською сільською радою Турківського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 10, розірвати.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків або 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) судового збору, сплаченого при поданні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Н.І. Зарева