ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3366/24 Справа № 203/2741/22 Головуючий у першій інстанції: Католікян М. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на початку 2020 року з мережі Інтернет він дізнався про надання відповідачем послуг з виготовлення різноманітного устаткування. Позивач зв`язався з відповідачем і замовив у нього виготовлення устаткування для механічного подрібнення гілок дерев. У період від травня по жовтень 2020 року позивач сплатив відповідачеві грошові кошти загальною сумою 43020,00 грн, як аванс (передплата) по усному договору надання послуг за виготовлення устаткування для механічного подрібнення гілок дерев. Між тим, відповідач послуги з виготовлення замовленого обладнання не виконав. 06.01.2021 позивач направив вимогу на адресу відповідача про повернення коштів, однак до цього часу грошові кошти не повернуті. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути на свою користь з відповідача аванс у розмірі 43020,00 грн, інфляційні втрати за період з 01.02.2021 по 01.07.2023 у сумі 15745,32 грн та 3% річних за період з 01.02.2021 по 10.08.2023 у сумі 3256,56 грн (а.с. 1-4, 115-116).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За положеннями вказаної вище норми у редакції Закону №3831-IX від 19.06.2024, що діє на час розгляду справи, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, пунктом другим Розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах від 19 червня 2024 року №3831-IX, який набрав чинності 19.07.2024, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 62021,88 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачем ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 43020,00 грн. на картковий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я відповідача ОСОБА_3 , а саме 18.05.2020 - 5920,00 грн (а.с. 6, 7), 17.06.2020 - 400,00 грн (а.с. 8, 9), 22.10.2020 - 32000,00 грн (а.с. 13, 14), 23.10.2020 - 4700,00 грн (а.с. 10, 11), що підтверджується копіями квитанцій, копією довідки АТ «Універсал Банк» про рух коштів від 10.03.2021 (а.с. 12), а також копією довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 11.03.2021 (а.с. 14).

Як зазначає позивач, вказані вище грошові кошти були перераховані відповідачу як аванс (передплата) по усному договору надання послуг за виготовлення устаткування.

06 січня 2021 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_3 письмову вимогу, в якій зазначив, зокрема, що перерахував відповідачу 43020,00 грн, як аванс за виготовлення устаткування, однак вказані послуги надані не були; вказав про необхідність повернення грошових коштів в семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги (а.с. 19). Це також підтверджується копіями поштових квитанцій та опису вкладення до листа (а.с. 20).

Зазначену вище вимогу ОСОБА_3 отримав 13 січня 2021 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20).

Також встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2022 року, у цивільній справі №203/1148/21 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення на підставі статті 1212 ЦК України грошових коштів в сумі 43020,00 грн., а також інфляційних в сумі 1935,90 грн. та 3% річних в сумі 533,92 грн, згідно статті 625 ЦК України (а.с. 15-16, 17-18).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2022 року не оскаржувалась, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2022 року №203/1148/21 набрало законної сили 13.06.2022 року.

Судовими рішеннями у справі №203/1148/21, зокрема, встановлено, що за усною домовленістю між сторонами, ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти у розмірі 43020, 00 грн. на карту № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_3 , як аванс за виготовлення устаткування; фактично між сторонами склалися договірні відносини на підставі усної домовленості щодо надання послуг з виготовлення устаткування, та позивач здійснив передачу коштів, що засвідчило його бажання укласти договір.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія звертає увагу, що ОСОБА_3 не оскаржував рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2022 року, ні постанову Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2022 року у справі №203/1148/21, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Обґрунтування обставин позову у справі №203/1148/21 є те, що на початку 2020 року з мережі Інтернет позивач дізнався про надання відповідачем послуг з виготовлення різноманітного устаткування. Позивач зв`язався з відповідачем і замовив у нього виготовлення устаткування для механічної обробки металів. У період від травня по жовтень 2020 року позивач сплатив відповідачеві грошові кошти загальною сумою 43020,00 грн. Між тим, відповідач послуги з виготовлення замовленого обладнання не виконав, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом.

Тобто, обґрунтування обставин спору у даній справі та у справі №203/1148/21 є послідовними і не змінювались позивачем.

Відповідач ОСОБА_3 з 24.11.2020 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює господарську діяльність, зокрема, з ремонту і технічного обслуговування машин і устатковання промислового призначення (основний), ремонту і технічного обслуговування інших машин і устатковання, установлення та монтажу машин і устатковання, діяльності посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткованням, суднами та літаками, оброблення металів та нанесення покриття на метали, механічного оброблення металевих виробів, тощо, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1 ст. 635 ЦК України).

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч. 3 ст. 635 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Різновидом договору підряду є побутовий підряд.

Відповідно до статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно зі статтею 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Відповідно до ст. 870 ЦК України за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. У випадках, передбачених договором, матеріал може бути наданий підрядником у кредит (із розстроченням платежу). Подальша зміна ціни наданого в кредит матеріалу не призводить до перерахунку, якщо інше не встановлено договором.

Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у квитанції або іншому документі, що видається підрядником при укладенні договору побутового підряду, вказуються точне найменування матеріалу, його кількість і оцінка, здійснена за погодженням сторін ( ст. 871 ЦК України).

Частиною другою статті 873 ЦК України встановлено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Судом встановлено, що 18 травня 2020 року (сплата першого авансового платежу) між ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_3 (підрядник) було укладено договір побутового підряду про надання послуг з виготовлення устаткування для різних потреб, в тому числі для механічного подрібнення гілок дерев, за умовами якого на користь останнього було здійснено авансування (перераховано) робіт у період з 18.05.2020 по 23.10.2020 на загальну суму 43020,00 грн.

Наявність між сторонами договірних правовідносин про надання послуг з виготовлення обладнання визнається також відповідачем, що підтверджується змістом його письмового відзиву на позовну заяву.

Однак, ОСОБА_3 не було здійснено надання послуг (виконання робіт) з виготовлення устаткування згідно договору від 18 травня 2020 року. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаного факту, зокрема, акту приймання-передачі виконаних робіт, тощо, суду не представлено; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Згідно статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Виходячи з системного аналізу вимог чинного законодавства аванс - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є грошова сума, яка перераховується згідно договору наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за роботи які мають бути виконані, при цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17.

06 січня 2021 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_3 письмову вимогу, в якій зазначив, зокрема, про необхідність повернення грошових коштів у сумі 43020,00 грн в семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги, яка була отримана відповідачем 13 січня 2021 року.

Отже, ОСОБА_3 зобов`язаний був повернути позивачу суму авансу в строк по 30 січня 2021 року включно.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши авансування позивачем робіт з виготовлення устаткування за договором побутового підряду; приймаючи до уваги, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту виготовлення позивачу устаткування в рахунок перерахованих коштів у період з 18.05.2020 по 23.10.2020 на загальну суму 43020,00 грн, - колегія дійшла висновку, що переданий ОСОБА_1 аванс підлягає поверненню власникові та стягненню з ОСОБА_3 в розмірі 43020,00 грн.

Обґрунтування відповідача, що замовлення було виконане ним в повному обсязі, а всі деталі були виготовлені, передані позивачу та встановлені на обладнанні ТОВ НВП "Лекон" - є недоведеним. Долучені відповідачем до матеріалів справи копії технічної документації (креслень) не містять будь-якої інформації щодо виконання договору побутового підряду від 18 травня 2020 року між ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_3 .

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі N686/21962/15-ц (провадження N14-16цс18).

Розмір нарахувань, у зв`язку з інфляцією, за період прострочення з 01.02.2021 по 01.07.2023 на суму грошового зобов`язання (43020,00 грн) становить 18839,92 грн. за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ......, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період IIc (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) = 1.43793406.

Інфляційне збільшення: 43020,00 x 1.43793406 - 43020,00 = 18839,92 грн.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Отже, за період з 01.02.2021 по 10.08.2023 на суму грошового зобов`язання (43020,00 грн) 3% річних становить 43020,00 x 3% x 921 : 365 : 100 = 3256,56 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню на суму грошового зобов`язання (43020,00 грн) нарахування, у зв`язку з інфляцією, з 01.02.2021 по 01.07.2023 в сумі 15745,32 грн (у межах заявлених позовних вимог) та 3% річних за період з 01.02.2021 по 10.08.2023 у сумі 3256,56 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

За змістом ч. 13 ст. 141 ЦПК України, ящо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позовної заяви (992,40 грн), апеляційної скарги на ухвалу суду (496,20 грн), касаційної скарги (536,80 грн), апеляційної скарги на рішення суду (1488,60 грн), а всього 3514,00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 5, 48, 64, 171а).

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Також до стягнення підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1439 від 26.09.2008, копією ордеру на надання правової допомоги від 27.07.2022, копією договору про надання правової допомоги від 06.09.2021, укладеного між адвокатом Скибою В.В. та ОСОБА_1 , копією рахунку від 01.08.2022 на суму 5000,00 грн, копією акту виконаних робіт, погодженого 01.08.2022 між адвокатом Скибою В.В. та ОСОБА_1 , копією квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 01.08.2022 на суму 5000,00 грн (а.с. 21-26).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, інфляційних та трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму авансу - 43020,00 грн, втрати у зв`язку з інфляцією - 15745,32 грн та 3% річних - 3256,56 грн, а всього 62021 (шістдесят дві тисячі двадцять одна) грн 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 8514 (вісім тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 01 серпня 2024 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова