Справа № 405/6152/24
Провадження №2-о/405/183/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді - Іванової Л.А.

при секретарі Тарасенко Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому в порядку окремого провадження цивільну справу № 405/6152/24 за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою, в якій (заяві) просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що рік видачі наказу 1999, замість 1998 року, у записі під № 20 її ( ОСОБА_1 ) трудової книжки серії НОМЕР_1 зазначено помилково. Вважати дату видачі наказу № 15 у записі під № 20 трудової книжки серії НОМЕР_1 , 04 вересня 1998 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що з досягненням пенсійного віку, вона звернулась до Управління пенсійного забезпечення ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за призначенням пенсії за віком. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26 серпня 2024 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. За даними її трудової книжки, не враховано період роботи з 05.09.1998 року по 01.09.1999 року, оскільки у записі під № 20 зазначено, що вона працевлаштована 05 вересня 1998 року, а наказ видано 04 вересня 1999 року, а у записі № 21 зазначено, що її звільнено з займаної посади 01 вересня 1999 року та наказ про звільнення видано також 01 вересня 1999 року. Крім того, заявник зазначила, що вона намагалася виправити технічну помилку в трудовій книжці в позасудовому порядку, проте не знайшла підприємство на місці його розташування, також їй не вдалося знайти контакти підприємства через трудовий архів, у зв`язку з чим, вона (заявник) вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та який (факт) їй необхідно для підрахунку необхідного трудового стажу для визначення права на пенсію за віком.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року відкрито окреме провадження у справі з викликом в судове засідання заявника та заінтересованої особи.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення повідомлена належним чином, при цьому, в прохальній частині заяви просила про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшло клопотання, яке сформовано в системі «Електронний суд» та зареєстроване судом 26.11.2024 року за вх. № 31737 про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, та вирішення справи на розгляд суду.

Зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, окремого провадження (п. 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене вище та з наданих заявником до заяви письмових доказів, судом встановлено, що відповідно до запису № 20, зробленого у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданої 03.07.1983 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Розділі «Відомості про роботу» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнята на посаду продавця реалізатора на підставі наказу № 15 від 04 вересня 1999 року.

Крім того, з наступного запису під № 21 вбачається, що 01 вересня 1999 року ОСОБА_1 , звільнена з займаної посади за власним бажанням, на підставі наказу № 21 від 01 вересня 1999 року.

Тим самим, аналізуючи в сукупності зміст записів в трудовій книжці заявника під № № 19, 20, 21 та 22 суд зауважує, що при заповненні трудової книжки заявника в записі під № 20 було допущено технічну помилку в даті року видання наказу про працевлаштування, а саме: помилково зазначено «1999 рік», замість правильного «1998 рік».

Технічна помилка це описка, друкарська, граматична, арифметична помилка при вчиненні тієї чи іншої дії в залежності від напрямку, який регулює відповідний акт.

Як вбачається з рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 13 від 26.08.2024, долученого до заяви про встановлення факту, - ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. Рішення мотивоване тим, що необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік. Страховий стаж особи становить 29 років 08 місяців 05 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи з 05.09.1998 по 01.09.1999, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 03.07.1983, оскільки дата в підставі на прийняття (04.09.1999) суттєво відрізняється від дати прийняття. Для зарахування необхідно надати уточнюючу довідку визначену порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з 01.01.2027 по 31.12.2027 включно від 24 до 34 років, та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Дата з якої особа набуде право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 12.08.2027. Також зазначено, що після повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто.

Звертаючись до суду з зазначеною заявою заявник просить встановити юридичний факт, а саме, факт невідповідності запису № 20 в її трудовій книжці серії НОМЕР_3 щодо року видачі наказу про працевлаштування, зазначивши 04 вересня «1998» року, замість помилково зазначеного 04 вересня «1999» року.

При цьому, встановлення зазначеного юридичного факту необхідне заявнику для повторного звернення до ГУ ПФУ в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком, так як дозволить зарахувати до страхового стажу відповідний період роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу IV ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Відповідно до п.1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.п. 2.3., 2.4 Інструкції.).

Відповідно до п. 2.6. Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п. 2.8. Інструкції Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301, визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідне застосувати при розгляді даної справи.

Враховуючи зазначене, судом відзначається, що заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії за віком.

Судом встановлено, що метою встановлення факту, що має юридичне значення, є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення.

Таким чином, аналізуючи надані заявником докази у їх сукупності, враховуючи, що встановлення факту має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заяви про встановлення юридичного факту, - факту неправильності запису під № 20 трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої 03.07.1983 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині року видачі наказу №15 від 04 вересня 1999 року, та вважати правильною дату видачі наказу № 15 у записі під № 20 трудової книжки серії НОМЕР_2 «04 вересня 1998 року», замість «04 вересня 1999 року», на підставі чого, зазначений юридичний факт підлягає встановленню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом, у зв`язку з чим, понесені заявником ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., слід вважати по фактично понесеним заявником.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-80, 81, 89, 263-265, 268, ст.ст.315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити юридичний факт факт неправильності запису під №20 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині року видачі наказу №15 від 04 вересня 1999 року, та вважати правильною дату видачі наказу № 15 у записі під № 20 трудової книжки серії НОМЕР_2 «04 вересня 1998 року».

Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним заявником ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова