КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4301/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2023 року (суддя Коробенко С.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» про відшкодування збитків, моральної шкоди та зобов`язання провести ремонт,

встановив:

у серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» понесені збитки у сумі 15 208грн, моральну шкоду у розмірі 5 000грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 000грн, а також просив зобов`язати відповідача здійснити капітальний ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_1 .

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що є власником квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на останньому, шістнадцятому, поверсі будинку. Восени 2013 року дах будинку над його квартирою почав протікати, у квартиру проникла вода з атмосферних опадів, в результаті чого стеля та стіни квартири почали підтікати, на них зіпсувалась (потемніла) штукатурка, у зв`язку з чим 21 жовтня 2013 року він звернувся до відповідача із заявою про термінове проведення ремонту даху, проте заява не була розглянута належним чином, оскільки його не було повідомлено про результати її розгляду.

Також позивач посилався на те, що 10 жовтня 2016 року через протікання даху у декількох місцях сталось повторне проникнення води у квартиру, внаслідок чого було пошкоджено оздоблення стелі та стіни у дитячій кімнаті, кухні та лоджії, у зв`язку з чим 13 жовтня 2016 року ним на адресу відповідача була направлена претензія з проханням скласти акт про протікання перекриттів (стелі), відремонтувати стелю та відшкодувати збитки, пов`язані з ремонтом квартири. 9 листопада 2016 року він отримав відповідь на вказану претензію, у якій було повідомлено, що структурним підрозділом відповідача заплановано виконати герметизацію місць примикання балконної плити до стіни фасаду будинку протягом листопада поточного року за сприятливих погодних умов, однак вказані заходи відповідачем так і не були реалізовані ні в листопаді 2016 року, ні пізніше у 2017 році.

Позивач зазначав, що він, переконавшись у відсутності у відповідача наміру

проводити вказані роботи, 17 серпня 2017 року уклав з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договір № 170817/1 про проведення ремонту даху над квартирою № 106 , на виконання якого останнім був складений кошторис на покрівельні роботи, який містив відомості про перелік робіт, матеріалів, вартість яких склала 15 208грн, які були ним оплачені, а ремонтні роботи проведені та ним прийнятті по акту від 28 серпня 2017 року.

Позивач вважав, що бездіяльність відповідача завдала йому збитків, які підлягають відшкодуванню на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Також позивач зазначав, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягала у негативних емоціях з приводу порушення звичного укладу життя, психологічному стресі та переживаннях з приводу пошкодження квартири, а також додаткових зусиллях для відновлення попереднього становища, яку він, з огляду на тривалість душевних страждань, оцінив у 5 000грн.

Позивач посилався на те, що покрівля будинку потребує ремонту, з часу проведення ним ремонтних робіт минуло три роки, а поточний ремонт покрівлі будинку включено до переліку основних видів послуг, які надаються в рамках договору від 13 квітня 2012 року, укладеного з відповідачем.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, дійсним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Позивач зазначає, що суд не врахував, що відповідач не заперечував, що у листопаді 2016 року були заплановані ремонтні роботи щодо герметизації місць примикання балконної плити до стіни фасаду будинку у зв`язку із незадовільним станом покрівлі, однак відповідач не довів, що заплановані роботи були ним проведені в рамках виконання договору про надання послуг, а зображення на наданих суду фото доводять, що дах дійсно знаходиться у неналежному стані та потребує ремонту. Також надані суду фотографії доводять пошкодження оздоблення стелі та стін квартири через проникнення води.

Позивач вважає, що сам факт невиконання відповідачем запланованих на листопад 2016 року ремонтних робіт та наближення зимового сезону змусив його укласти договір на проведення ремонтних робіт даху зі стороннім виконавцем, а обґрунтованість обсягу ремонтних робіт підтверджується наявними дефектами даху над його квартирою, які зображені на фотографіях.

Позивач посилається на надання суду належних та достатніх доказів у підтвердження проведення ремонтних робіт та їх вартості, а також оплату ним цих робіт, про що зазначено в акті виконаних робіт від 28 серпня 2017 року.

Позивач зазначає, що не був присутнім у судовому засіданні, тому не міг подати суду докази оплати вартості виконаних робіт, тому просить апеляційний суд дослідити нові докази - копію меморіального ордеру ПАТ «Альфа-банк» від 19 серпня 2017 року на суму 10 700грн та від 28 серпня 2017 року на 4 508грн.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач зазначає, що обсяг робіт, перелічених в кошторисі до договору № 170817/1, є необґрунтованим, оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 були виконані роботи, пов`язані з ремонтом покрівлі даху площею 40 кв. м, в той час, як згідно листа відповідача від 9 листопада 2016 року необхідно було лише виконати

герметизацію місць примикання балконної плити до стіни фасаду будинку.

Також відповідач посилається на те, що позивачем не було надано до суду першої інстанції доказів на підтвердження фактичної оплати за договором № 170817/1 та не наведено обґрунтованих доводів щодо існування обставин, які б унеможливлювали подачу ним таких доказів з причин, які об`єктивно не залежали від нього. Виходячи з цього відповідач вважає, що відсутні процесуальні підстави для прийняття долучених до апеляційної скарги меморіальних ордерів банку, як належних та допустимих доказів.

Також відповідач зазначає про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, клопотання про його перенесення апеляційному суду не подали, тому відповідно до положень статті 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 (с.с.7).

13 квітня 2012 року між дирекцією з утримання та обслуговування житлового фонду Солом`янської районної у м. Києві ради ВСП «Відрадний» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач) був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі Договір) (с.с.8).

Відповідно до пункту 1 Договору його предметом є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_4 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Пунктом 10 Договору сторони погодили, що споживач має право на своєчасне отримання послуг належної якості згідно із законодавством; усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг у встановлені законодавством строки; відшкодування збитків, заподіяних його майну та (або) приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; зменшення розміру плати за перевищення строків проведення ремонтно-профілактичних робіт та отримання компенсації за перевищення встановлених строків аварійно-відбудовних робіт у розмірі, встановленому законодавством.

Згідно пункту 13 Договору виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством; утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки; розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача і проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників; відшкодовувати споживачеві збитки, завдані його майну та (або) приміщенню, шкоду завдану життю чи здоров`ю споживача внаслідок ненадання або надання послуг неналежної якості шляхом проведення відповідного перерахунку.

21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача заяву, у якій зазначив, що у вересні-жовтні 2013 року у квартирі почали підтікати стеля та стіни, внаслідок пошкодження покрівлі будинку на стиках плит, у результаті чого зіпсувалась і

потемніла штукатурка, тому просив терміново провести ремонт даху (с.с.9).

Матеріали справи не містять відомостей про надання відповідачем відповіді на звернення позивача.

13 жовтня 2016 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача претензію, у якій повідомив, що 10 жовтня 2016 року через протікання даху в кількох місцях сталося проникнення води в квартиру, внаслідок чого пошкоджено оздоблення стелі та стіни у дитячий кімнаті, кухні та лоджії, тому просив скласти акт про протікання перекриттів (стелі); відремонтувати стелю та відшкодувати заподіянні збитки, пов`язані з ремонтом квартири (с.с.10).

Листом від 9 листопада 2016 року в.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» І. Смароз позивача повідомлено, що обслуговуючою організацією проведено комісійне обстеження квартири АДРЕСА_5 на предмет залиття, що про складено акт, який був виданий позивачу. Також у листі зазначено, що працівниками житлово-експлуатації дільниці № 905 заплановано виконати герметизацію місць примикання балконної плити до стіни фасаду будинку зазначеної квартири протягом листопада місяця поточного року за сприятливих погодних умов (с.с.11).

17 серпня 2017 року ОСОБА_1 уклав договір № 170817/1 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець), за умовами якого виконавець зобов`язався власними силами виконати ремонт покрівлі даху (промазка мастикою та укладка єврорубероїду над поверхнею лоджій/балконів) над квартирою АДРЕСА_2 . Детальний перелік робіт зазначений у кошторисі, який є невід`ємним додатком до цього договору (с.с.12-15).

Пунктом 2 договору сторони визначили, що вартість робіт складає 15 208грн, які замовник сплачує наступним чином: передплата в розмірі 10 700грн сплачується протягом трьох календарних днів з моменту підписання сторонами договору до початку виконання робіт виконавцем, а решта 4 508грн - протягом трьох календарних днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

28 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписали акт виконаних робіт № 060917, вартість яких складає 15 208грн (с.с.17).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували обґрунтованість обсягів проведених ремонтних робіт, та, відповідно, їх вартість.

Також суд зазначив, що позивачем не надано належних та достатніх доказів у підтвердження незадовільного стану покриття даху будинку, а надані позивачем фотоматеріали не можуть бути оцінені безпосередньо судом, так як потребують спеціальних знань, проте, позивачем не надано ні висновку спеціаліста, ні акту обстеження квартири та даху, які потребували проведеного позивачем ремонту.

Крім цього, суд зазначив, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження проведення оплати ремонтних робіт.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Враховуючи, що між дирекцією з утримання та обслуговування житлового фонду Солом`янської районної у м. Києві ради ВСП «Відрадний» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач) 13 квітня 2012 року був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, правовідносини сторін, крім загальних норм ЦК України, регулюються також і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2004 року виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-

комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

У статті 21 зазначеного Закону перераховані обов`язки виконавця, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року (далі Правила), утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Вказані Правила визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, в тому числі забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням.

Згідно Правил, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська

діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів,

порядків і правил згідно із законодавством.

Ремонт будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на відновлення, з можливим поліпшенням експлуатаційних показників елементів будинку.

Пунктом 4.4.1. Правил визначено, що під час експлуатації будинку необхідно забезпечувати відсутність: - дефектів металевих з`єднань у сполученнях дерев`яних конструкцій крокв, гідроізоляції; ураження деревини дерево руйнувальними комахами і будинковим грибком, наднормативний прогин риштування, крокв, прогонів; - у залізобетонних дахах - руйнування поверхні бетону, корозії оголеної арматури, тріщин, патьоків, висолів та ін.; - у металевих дахах - пошкодження фарбування і корозії металу, особливо у вузлах з`єднання (болти, зварювальні шви, косинки тощо).

Відповідно до пункту 4.4.2. Правил, інженерно-технічні працівники виконавця послуг повинні знати вузли несучих конструкцій і стан покрівлі, особливо в місцях

сполучення з водостоками, будівельними конструкціями та устаткуванням, що

проходить через покрівлю.

У пункті 10 Договору сторони погодили, що споживач має право на усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг у встановлені законодавством строки та відшкодування збитків, заподіяних його майну та (або) приміщенню, внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості.

При цьому, відповідач за Договором взяв на себе зобов`язання відшкодовувати споживачеві збитки, завдані його майну та (або) приміщенню внаслідок ненадання або надання послуг неналежної якості.

Отже, відповідач, як виконавець послуг з утримання будинку, в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил та погоджених сторонами договірних умов зобов`язався утримувати будинок у належному стані, своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період та відшкодовувати споживачу збитки, завдані його майну, послугами неналежної якості.

Пунктом 15 укладеного сторонами Договору передбачено, що виконавець несе відповідальність за неналежне надання або ненадання послуги, що призвело до заподіяння збитків майну та (або) приміщенню споживача.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно листа в.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» І. Смароз від 9 листопада 2016 року працівниками житлово-експлуатації дільниці № 905 заплановано виконати герметизацію місць примикання балконної плити до стіни фасаду будинку квартири позивача протягом листопада місяця поточного року за сприятливих погодних умов.

Разом з цим, відповідачем суду не було надано доказів проведення зазначених у листі робіт.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що саме відповідач має нести відповідальність у разі завдання позивачу шкоди неналежним утриманням даху будинку.

Однак, завдання шкоди та розмір шкоди повинен був довести позивач.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду договір, укладений з відповідачем, заяву, направлену відповідачу 21 жовтня 2013 року, та претензію,

направлену відповідачу 13 жовтня 2016 року, лист відповідача від 9 листопада 2016 року, договір від 17 серпня 2017 року, укладений з ФОП ОСОБА_2 , кошторис на «покрівельні роботи», акт виконаних робіт від 28 серпня 2017 року та фотокартки.

Однак, надані позивачем документи не підтверджують завдання позивачу збитків, так як не містять результатів обстеження його квартири та перелік наявних пошкоджень у квартирі, не містять результатів обстеження покрівлі будинку та перелік наявних на покрівлі пошкоджень, для усунення яких необхідно було виконати роботи, зазначені у кошторисі.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем навіть не було надано акт комісійного обстеження його квартири, про який зазначається у листі відповідача від 9 листопада 2016 року.

Доводи апеляційної скарги, що надані суду фотокартки підтверджують, що дах будинку знаходиться у неналежному стані та потребує ремонту, а також доводять пошкодження оздоблення стелі та стін квартири через проникнення води, колегія суддів вважає безпідставними, так як з наданих фотокарток неможливо встановити, що на них зображена квартира позивача та дах будинку, де він проживає.

Також колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що висновок про неналежний стан даху та потребу у його ремонті суд не може зробити на підставі наданих фотокарток, так як для цього необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє, а позивачем суду не було надано відповідного висновку спеціаліста та не було заявлено клопотання про проведення відповідної судової експертизи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував, що відповідач не заперечував, що у листопаді 2016 року були заплановані ремонтні роботи щодо герметизації місць примикання балконної плити до стіни фасаду будинку у зв`язку із незадовільним станом покрівлі, однак відповідач не довів, що заплановані роботи були ним проведені в рамках виконання договору про надання послуг, не є підставою для задоволення позовних вимог, так як позивач просить стягнути з відповідача вартість проведених ним ремонтних робіт покрівлі, разом з цим, не надав докази, що проведенні ФОП ОСОБА_2 ремонтні роботи є аналогічними тим, про які зазначено у листі відповідача від 9 листопада 2016 року.

Не містять матеріали справи і докази того, що проведенні ремонтні роботи були необхідними для усунення пошкоджень, які наявні у квартирі позивача.

Частина 2 статті 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт пошкодження його квартири внаслідок неправомірних дій відповідача та розмір завданих збитків.

Також позивачем не було надано доказів у підтвердження його вимог про зобов`язання відповідача здійснити капітальний ремонт покрівлі будинку, так як матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили, що дах будинку потребує капітального ремонту, а посилання позивача на надані ним фотокартки, не є належними та допустимими доказами у підтвердження цих позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про надання суду належних та достатніх доказів у підтвердження оплати позивачем ремонтних робіт, про що зазначено в акті виконаних робіт від 28 серпня 2017 року, колегія суддів вважає безпідставними, так як у зазначеному акті відсутні відомості про проведену позивачем оплату.

За змістом статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем не було надано доказів оплати проведених ремонтних робіт, які складають розмір збитків, які позивач просив стягнути з відповідача.

Частина 3 статті 367 ЦПК України визначає, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У апеляційній скарзі позивач просить прийняти апеляційний суд нові докази - копію меморіального ордеру ПАТ «Альфа-банк» від 19 серпня 2017 року на суму 10 700грн та від 28 серпня 2017 року на 4 508грн, посилаючись на те, що не був присутнім у судовому засіданні, тому не міг подати суду докази оплати вартості виконаних робіт.

Надані позивачем нові докази датовані серпнем 2017 року, отже були наявні у позивача на час подання позову до суду, у позовній заяві позивач не зазначив, що не може надати суду ці докази, а з матеріалів справи вбачається, що позивач двічі подавав суду першої інстанції заяви про розгляд справи у його відсутність.

Отже, будь-яких поважних причин не подання доказів суду першої інстанції позивач у апеляційній скарзі не навів, тому колегія суддів не вбачає підстав для прийняття нових доказів на стадії апеляційного розгляду.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Обґрунтовуючи завдання моральної шкоди, позивач посилався на те, що вона завдана пошкодженням його квартири у результаті неправомірних дій відповідача, а також додатковими зусиллями для відновлення попереднього становища.

Враховуючи, що під час судового розгляду не було доведено належними доказами пошкодження квартири позивача та необхідності проведення у зв`язку із цим ремонтних робіт, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, оцінив надані позивачем докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, відповідно до положень статті 141 ЦПК України позивачу не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук