Провадження № 2/161/4410/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лук`янчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама - ОСОБА_4 . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від прийняття спадщини у встановленому законом порядку. До складу спадщини, окрім іншого, входить дві земельні ділянки (кадастрові номери :01:001:0059 та :01:00160060), розташовані в селі Вічині Луцького району Волинської області. З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 04 липня 2024 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відтак, вирішити вказане питання у позасудовому порядку не виявляється можливим.

З огляду на наведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача в письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, в письмовій заяві просила проводити розгляд справи провести без її участі, позов визнає у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 24 квітня 2003 року (а.с. 13).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на дві земельні ділянки (кадастрові номери :01:001:0059 та :01:00160060), розташовані в селі Вічині Луцького району Волинської області.

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 23 березня 2023 року за позивачем було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17-18).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя спадкодавець не склав заповіт, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно відомостей спадкової справи № 168/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями після смерті останньої є її діти: ОСОБА_1 (а.с.11,12), ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовились від прийняття спадщини, що стверджується відповідними нотаріально посвідченими заявами.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 29 серпня 2022 року (а.с.14).

Позивач у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, відтак, є такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При зверненні до нотаріуса у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, спадкоємцем не було пред`явлено оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, внаслідок чого їй постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С.П. № 190/02-31 від 04.07.2024 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 15).

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

З 1 січня 2013 року, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

З матеріалів справи вбачається, що розглядувані земельні ділянки (для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для особистого підсобного господарства площею 0,31 га) були передані у власність ОСОБА_4 на підставі рішення Вічиніської сільської Ради народних депутатів № 12/4 від 27.12.1997 року (а.с.16).

За своє життя спадкодавець не встигла зареєструвати права власності у встановленому порядку (а.с.19,20).

Про те, що земельні ділянки належала ОСОБА_4 свідчить вищеназване рішення сільської ради та виготовлена на підставі цього рішення технічна документація на земельну ділянку (а.с.21,22).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Беручи до уваги те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1217, 1268, 1269 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

1)земельну ділянку площею 0,2500 гектара (кадастровий номер :01:001:0059; цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: село Вічині Луцького району Волинської області;

2)земельну ділянку площею 0,3100 гектара (кадастровий номер :01:001:0060; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства), що знаходиться за адресою: село Вічині Луцького району Волинської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідачі:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий).

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий).

Повний текст рішення суду складено 26 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк