Справа №173/3108/24
Провадження №2-н/173/297/2024
У Х В А Л А

іменем України

10 жовтня 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхан С.М., розглянувши

заяву ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (розташованого за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Поля, буд. 2, літ. А-2, ),

до ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява про видачу судового наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», до ОСОБА_1 , про стягнення боргу.

В даній заяві заявник просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 532,26 грн. та судові витрати.

Підстави та порядок видачі судового наказу регламентовано положеннями Розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

В силу приписів пункту 3 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до адресної довідки, що надійшла до суду 08.10.2024 року, з Верхньодніпровської міської ради № 2855/0/2-24 від 07.10.2024 року, за даними Реєстру територіальної громади Верхньодніпровської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак заявником зазначено вимогу про стягнення боргу, що утворився за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно п.5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України заявником має бути надано перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При цьому, слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування ) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи, що згідно отриманої судом інформації боржник не зареєстрований за адресою вказаною у заяві про видачу судового наказу, у зв`язку із чим на думку суду вимога заявника про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не є безспірною, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 165, 166 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів, від дня складання повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. М. Бурхан