печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: Ножовнік О.І. ,

представника відповідача: Булгакова С.В. ,

представника третьої особи: Крот М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства юстиції України про спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Національного банку України (далі - відповідач, НБУ) в якому просить: визнати недостовірною, та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, розповсюджену відповідачем необмеженому колу осіб через вед-портал Міністерства юстиції України шляхом видання та скерування для оприлюднення наказу від 22.10.2014 року № 1827-к, який створив переконання у необмеженого кола осіб, що він є особою, яка сприяла «узурпації влади, порушенню прав і свобод громадян, підривав національну безпеку України», у зв`язку з чим до нього застосовані санкції Закону України «Про очищення влади»; зобов`язати Національний банк України відкликати наказ від 22.10.2014 року № 1827-к та розмістити про це інформацію на офіційному веб-сайті відповідача (https://bank.gov.ua/).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом Голови Національного банку України від 22.10.2014 року № 1827-к, його було звільнено з посади заступника Голови Національно банку України з 22.10.2014 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Пунктом 2 зазначено наказу Міністерство юстиції України проінформовано про звільнення ОСОБА_3 та застосування відносно нього заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади» протягом 10 років з дня набрання чинності цим законом певні посади. Позивач вважає недостовірною, та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію розповсюджену Національним банком України необмежено колу осіб через веб-портал Міністерства юстиції України шляхом видання та скерування для оприлюднення наказу № 1827-к від 22.10.2014 року, який створив переконання у необмеженого кола осіб, що позивач є особою, яка сприяла «узурпації влади, порушенню прав і свобод громадян, підривав національну безпеку України», у зв`язку з чим до нього застосовані санкції Закону України «Про очищення влади». Відповідач безпідставно, тобто без доказів фактів, які підлягали встановленню відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», без сповіщення ОСОБА_3 про мотиви прийнятого рішення, була створена офіційна інформація шляхом видання розпорядчого акту з посиланням на положення Закону України «Про очищення влади» про те, що ОСОБА_3 є особою до якої застосовується очищення влади, цим самим створюючи уявлення, що він, начебто, є особою, яка своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювала заходи, спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4 , підрив основ національної безпеки та оборони України, протиправлене порушення прав і свобод людини і як наслідок до нього застосовані санкції у вигляді звільнення і обмеження особистих прав строком на 10 років. Зазначену інформацію відповідач розповсюдив посадовим особам Міністерства юстиції з метою розміщення для широкого загалу. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст. ст. 270, 274, 277, 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. 01.12.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

13.01.2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про спростування недостовірної інформації, та підготовче засідання у справі призначено на 22.06.2022 року.

17.06.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яка була передана головуючому судді 21.06.2022 року, у якій останній зазначив, що оскільки відповідач не зміг заперечити жодний з викладених позивачем у заяві правових аргументів та визнав обставини, які викладені ним, просить вважати, що відповідач позовні вимоги визнав.

22.06.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києві від представника відповідача - Булгакова С.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 22.06.2022 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року, приєднано до матеріалів справи відповідь на відзив та, у зв`язку із неявкою позивача, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 07.11.2022 року.

29.06.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Булгакова С.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_3 займав не пересічну посаду, а був призначений на посаду заступника Голови Національного банку України саме за часів правління ОСОБА_5 , яка належить до вузького кола високопосадовців, зазначених у п. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади». ОСОБА_6 брав активну та безпосередню участь в управлінні Національним банком України та, відповідно, державними справами увесь час з грудня 2012 року аж до звільнення з посади. У зв`язку з цим, у випадку звільнення ОСОБА_3 не можна говорити про надмірно широке, невибіркове застосування люстраційних заходів, а відтак про незаконність його звільнення та заподіяння шкоди його діловій репутації.

21.07.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Булгакова С.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Національний банк України жодних порушень під час видання наказу від 22.10.2014 року № 1827-к не допустив, наказ не скасовано. Крім того, розміщення та вилучення відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», здійснюється у встановленому цим Законом порядку, який не передбачає відкликання наказів про звільнення та розміщення цієї інформації на сайтах інших державних органів, крім сайту Міністерства юстиції України.

07.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Булгакова С.В. надійшла заява про закриття провадження у справі та заява про залучення третьої особи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2022 року клопотання представника відповідача - Булгакова С.В. про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про спростування недостовірної інформації задоволено; залучено до участі у цивільній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство юстиції України.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2022 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив та, у зв`язку із залученням третьої особи, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 02.03.2023 року.

17.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи - Малиніної О.Ю. надійшли пояснення, у яких остання зазначає, що 27.10.2014 року Міністерством юстиції України на підставі листа НБУ було внесено відомості про ОСОБА_3 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», отже вносячи відомості до Реєстру, Міністерство діяло на виконання вимог чинного законодавства України. Позивачем не наведено належних аргументів та не надано відповідних доказів на обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог, оскільки інформація щодо позивача розміщена на веб-порталі Міністерства юстиції, не є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове благо. Наголошують, що інформація про позивача в Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», на цей час відсутня, оскільки 08.10.2020 року була вилучена за результатами розгляду наданих НБУ матеріалів. Отже, враховуючи, що на цей час відомості стосовно позивача з Реєстру вилучені, то відсутні правові підстави вважати порушеними права, свободи або законні інтереси позивача. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

02.03.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, та підготовче засідання призначено на 29.05.2023 року.

02.03.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ножовнік О.І. надійшла відповідь на пояснення третьої особи, яка була передана головуючому судді 03.03.2023 року, у якій остання вказує, що у позовних вимогах не вказує та не надає оцінку діям Міністерства юстиції України щодо внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості про позивача та їх видаленню. Викладені в поясненні третьої особи заперечення щодо позову не стосуються позовних вимог по сутті. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

02.03.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ножовнік О.І. надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження, які були передані головуючому судді 03.03.2023 року, згідно яких остання просить відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження.

29.05.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 11.09.2023 року.

11.09.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, та підготовче засідання призначено на 04.12.2023 року.

05.10.2023 року на електрону пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ножовнік О.І. надійшов лист, який не скріплено електронним цифровим підписом.

04.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ножовнік О.І. надійшли додаткові пояснення до заперечень на клопотання про закриття провадження.

04.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Булгакова С.В. надійшла заява про закриття провадження, в якій останній вказує, що спір, що виник з приводу зазначених правовідносин, є публічно-правовим та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2023 року приєднано до матеріалів справи пояснення, відповідь на пояснення, заперечення та додаткові пояснення та, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача - адвоката Ножовнік О.І., відповідно до ч. 5 ст. 198 ЦПК України, в підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.03.2024 року.

04.12.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи - Козиренка С.П. надійшла заява, яка була передана головуючому судді після судового засідання, про розгляд справи у відсутність представника Міністерства юстиції України, крім того, у заяві просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

13.03.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 21.05.2024 року.

13.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ножовнік О.І. надійшли додаткові заперечення на клопотання про закриття провадження, які були передані головуючому судді 25.03.2024 року.

07.05.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи - Козиренка С.П. надійшли заява про розгляд справи у відсутність представника Міністерства юстиції України, крім того, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

02.03.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ножовнік О.І. надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача - Булгакова С.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства юстиції України про спростування недостовірної інформації відмовлено.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства юстиції України про спростування недостовірної інформації, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 12.08.2024 року.

12.08.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, та судове засідання призначено на 25.11.2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2024 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача - адвоката Ножовнік О.І., в судовому засіданні, на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, було оголошено перерву перед судовими дебатами до 05.12.2024 року.

05.12.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Ножовнік О.І. надійшов письмовий виступ у судових дебатах, в якому остання просить позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання 05.12.2024 року з`явились, представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з викладених у поясненнях підстав та просила в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що наказом Голови Національного банку України від 22.10.2014 року № 1827-к, звільнено ОСОБА_3 , заступника Голови Національно банку України, з роботи 22.10.2014 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. Департамент персоналу ( ОСОБА_7 ) проінформувати Міністерство юстиції України про звільнення ОСОБА_3 та надати відповідні відомості про застосування до нього заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 цього Закону (том. 1 а.с. 178).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.12.2015 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 року адміністративну справу № 826/25204/15 за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Національного банку України від 22.10.2014 року № 1827-к про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника Голови Національного банку України із 22.10.2014 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. Зобов`язано Національний банк України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_3 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади» (том 1, а.с. 62-68; 69-87).

Постановою Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2015 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 року скасовано, позовну заяву ОСОБА_3 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишине без розгляду (у зв`язку із пропуском строку звернення до суду з позовом) (том 1 а.с. 218-223).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 3 Конституції України, статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.04.2019 року, у справі № 757/4403/16-ц (провадження № 61-19243св18), зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Тлумачення ст. 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилається на те, що інформація розповсюджена Національним банком України необмежено колу осіб через веб-портал Міністерства юстиції України шляхом видання та скерування для оприлюднення наказу № 1827-к від 22.10.2014 року, який створив переконання у необмеженого кола осіб, що позивач є особою, яка сприяла «узурпації влади, порушенню прав і свобод громадян, підривав національну безпеку України», у зв`язку з чим до нього застосовані санкції Закону України «Про очищення влади», є недостовірною, та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Так, у резолютивній частині наказу Голови Національного банку України № 1827-к від 22.10.2014 року «Про звільнення ОСОБА_3 » зазначено, що «1. Звільнити ОСОБА_3 , заступника Голови Національно банку України, з роботи 22.10.2014 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. 2. Департаменту персоналу ( ОСОБА_7 ) проінформувати Міністерство юстиції України про звільнення ОСОБА_3 та надати відповідні відомості про застосування до нього заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 цього Закону».

Поряд з цим, зміст наказу Голови Національного банку України № 1827-к від 22.10.2014 року «Про звільнення ОСОБА_3 » не містить інформації, яку у даному позові просить спростувати позивач, а саме про те, що «позивач є особою, яка сприяла «узурпації влади, порушенню прав і свобод громадян, підривав національну безпеку України», у зв`язку з чим до нього застосовані санкції Закону України «Про очищення влади»

При цьому, суд звертає увагу позивача, що у разі незгоди особи із, зокрема, рішеннями органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннями про накладення на особу дисциплінарного стягнення, а також підставами притягнення до дисциплінарної відповідальності, законом установлено інший порядок їх оскарження.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів факту поширення відповідачем інформації, яка, на думку позивача, є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_3 до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства юстиції України про спростування недостовірної інформації, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а іншими учасниками справи не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 32 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 277, 297, 299 Цивільного кодексу України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 133-141, 223, 258, 259, 263-268, 272, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Національного банку України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства юстиції України про спростування недостовірної інформації - відмовити.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Національний банк України, 01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, .

Третя особа: Міністерство юстиції України, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 21.01.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко