Справа № 570/4491/24
провадження № 2/570/1403/2024
У Х В А Л А

03 грудня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10/цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість збереження шлюбу, позивач у поданій до суду 04 вересня 2024 року позовній заяві просить шлюб сторін розірвати.

Суд перевірив місце реєстрації відповідача.

06 вересня 2024 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про підтримання позову та про розгляд справи у її відсутність, при цьому вказала, що планує на тривалий час виїхати за межі України.

Відповідач у надісланій 11 жовтня 2024 року заяві просить розглянути справу без його участі за наявними в матеріалах справи документами, оскільки тривалий час проживає в Іспанії і має там зареєстроване місце проживання. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Після відкриття провадження у справі суд встановив, що сторони у справі на момент звернення до суду проживали та на теперішній час проживають за межами України, оскільки з 1998 року проживають в Королівстві Іспанія.

Відповідно до ст.29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому ст.33 цього Кодексу, одноособово.

Статтею 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено право на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу. Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Ураховуючи наявність підстав та умов, визначених законом, встановлення судом обставин проживання сторін, які є громадянами України, за межами України, суд прийшов до висновку про те, що справу необхідно направити до Верховного Суду для визначення підсудності у відповідності до ст.29 ЦПК України.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначені ч.1 ст.353 ЦПК України, яка не передбачає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду такої ухвали. Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Згідно з ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції, яка передбачає право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.29, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до Верховного Суду для вирішення питання визначення підсудності у порядку ст.29 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: Кушнір Н.В.