Номер провадження: 22-ц/813/6387/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Суворовського районного суду міста Одеси на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової сумі в розмірі 350 грн щомісячно, на 1/4 частку заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму.

Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина в розмірі 350 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, про що судом видано виконавчий лист та звернуто рішення до примусового виконання. В обґрунтування позову ОСОБА_5 вказує, що відповідач - ОСОБА_2 рішення суду не виконує в добровільному порядку, аліменти або взагалі не сплачує, або сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, в зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 59219 грн.

Позивач вказує про те, що аліментів в розмірі 350 грн недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини з посиланням на розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, який є більшим, ніж розмір аліментів.

Відповідач є працездатним, отримує заробітну плату в ТОВ «Медичний центр INTO-SANA», є власником автомобіля BMW, моделі: 5201, 1994 року випуску, є воєнним пенсіонером та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2024 року ухвалено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити. Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 350 (триста п`ятдесят) гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів є законними, обґрунтованими та такими, що належить задовольнити в повному обсязі. Доказів неспроможності сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж встановлено в рішенні Суворовського районного суду міста Одеси, відповідачем під час розгляду справи не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16,5 відсотків від отримуваного ним заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що на даний час знаходиться у шлюбі з ОСОБА_6 , у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто він є батьком двох дітей.

Також в скарзі зазначається, що судом в оскарженому рішенні, не наведено мотивів з приводу неврахування у апелянта, як платника аліментів, інших дітей.

Апелянт просить звернути увагу на те, що є інвалідом 2 групи, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААБ, № 041753, а також Пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , про що достовірно відомо його колишній дружині. Крім того, за останні чотири роки, він хворіє та переніс дві тяжкі операції на серці, що підтверджується Випискою із медичної карти № 4215 від 14.12.2021 року, Випискою із історії хвороби № 24173, Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №10854/468. Своєчасно надати вказані документи до суду апелянт не мав можливості, так як не був належним чином сповіщеним про судові засідання та, маючи проблеми зі здоров`ям, не міг бути присутнім у судових засіданнях.

Підсумовуючи викладене в скарзі апелянт зазначає, що з повагою ставиться до матері його сина, розуміє, що вона є доброю мамою для сина, піклується про його побут кожного дня і кожної хвилини, але враховуючи стан його здоров`я, він намагається максимально надавати грошове забезпечення своєму сину, так як це є його прямим обов`язком. Але апелянт не хоче, щоб його друга донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримувала менше забезпечення. Це було б несправедливим по відношенню до двох дітей.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Грішина В.О. подала відзив, просить залишити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2024 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

У відзиві звертається увага на те, що у ОСОБА_2 є заборгованість за виконавчим провадженням № 70748797 за виконавчим листом № 2-1716, виданий 26.02.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів. Що в свою чергу, підтверджує те, що ОСОБА_2 належно не виконує свої прямі обов`язки передбачені чинним законодавством України. Також позивачка просить звернути увагу на те, що за виконавчим листом призначено розмір аліментів у розмірі 350 грн, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, але відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може буди меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Позивачці ОСОБА_1 та її адвокату Грішиній В.О. надіслані електронні судові повістки, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до їх електронного кабінету. Від адвоката Грішиної В.О. надійшла заява про розгляд справи без її та ОСОБА_1 участі, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

28.10.2024 року, 11.12.2024 року ОСОБА_2 подані клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, що свідчить про обізнаність відповідача про дату та час розгляду справи.

Крім того, надіслана апеляційним судом відповідачу ОСОБА_1 судова повістка на 12.12.2024 року на 09:40 годину, повернулася до суду із зазначенням причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою».

У пункті 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «Адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставлянням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «Адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено його підписом з поставленням відбитку календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 99-1 Правил, тому у суду апеляційної інстанції не було підстав не враховувати причини повернення до суду судової повістки під час вирішення питання про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, а також про можливість розглядати справу за відсутності відповідача.

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Тож, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 , відповідно до процесуального закону вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, та його не явка не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними.

З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін,а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про повторне відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 20 січня 2009 року.

Як вбачається із копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2023 року Суворовським районним судом міста Одеси 26.02.2010 року видано виконавчий лист №2-1716 про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 350 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2023 року встановлена заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.09.2023 рік - 59 219,00 грн.

Матеріали справи містять інформацію про те, що сімейний стан відповідача змінився, в нього є малолітня дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться на утриманні відповідача. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 від 26 червня 2015 року.

Відповідно до відповіді на запит № 173313619 від 31.08.2023 року Державної податкової служби України вбачається, що в першому кварталі 2023 року дохід відповідача складає 56163,51 грн, сума утриманого податку: 10 109,43 грн; в другому кварталі 2023 року дохід відповідача складає 58283,97 грн, сума утриманого податку: 10 491,12 грн.

Із відповіді на запит № 173313629 від 31.08.2023 року до Міністерства внутрішніх справ України вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником автомобіля ВМW, моделі: 5201, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаної норми, аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того із батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.

Таким чином, названими вище положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу платника чи у твердій грошовій сумі) поставлений у залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В свою чергу, частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки).

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.11.2018 року (справа №372/2393/17).

Отже, позивачі у відповідній категорії справ, як одержувачі аліментів, не обмежені правом на подання заяви про збільшення розміру таких, зокрема шляхом зміни способу їх присудження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з урахуванням принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання дитини, розміру аліментів, що має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і обставин, які підлягають з`ясуванню при зміні розміру аліментів, суд зробив обґрунтований висновок про збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки на утримання дитини.

Доводи відповідача про те, що стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) є надто великим розміром та судом першої інстанції не враховано наявність на утриманні ще однієї дитини та стану здоров`я відповідача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, що він не має матеріальної можливості надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення дитиною повноліття.

Той факт, що відповідач має на утриманні малолітню дитини від іншого шлюбу, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дитини від першого шлюбу.

Факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 715/2073/20.

Серед іншого, колегія суддів зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 р. у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваній ухвалі суду, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Щодо тверджень відповідача про те, що він не міг вчасно надати до суду першої інстанції докази, щодо стану його здоров`я і неспроможності сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки не був належним чином сповіщений про судові засідання, та маючи проблеми зі здоров`ям не міг бути присутнім у судових засіданнях, апеляційний суд зазначає, що для спорів, що пов`язані із стягненням аліментів пріоритетним є швидке вирішення справи, однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач приймав участь у відкритому підготовчому засіданні в якому частково заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у поданому відзиві, тому суд дійшов правильного висновку про розгляд справи без участі відповідача, з врахуванням того, що відповідач скористався правом на подачу відзиву на позов.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, відповідач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький