провадження № 2/361/343/24
23 травня 2024 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
В обґрунтування позову зазначав, що 13 вересня 2021 року він передав відповідачу ОСОБА_2 авансовий платіж у розмірі 2000 доларів США у рахунок майбутньої оплати за нерухоме майно, що підтверджується написаною власноруч розпискою ОСОБА_2 . Після отримання вказаного авансового платежу ОСОБА_2 суттєво змінив умови договору купівлі-продажу, а саме щодо розподілу витрат за перереєстрацію речових прав солідарно, хоча попередня домовленість була саме такою, у зв`язку з чим він не прийняв такі умови, а відповідач ОСОБА_2 відмовився укладати договір на попередніх умовах. Таким чином, вони не досягли згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна через порушення досягнутих домовленостей відповідачем.
Враховуючи не досягнення домовленостей щодо умов договору, він (позивач) звернувся до ОСОБА_2 та попросив повернути, сплачений авансовий платіж у розмірі 2000 доларів США, однак останній повідомив, що повертати кошти відмовляється.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Воловик К.С. подав до суду заяву, у якій він позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, розгляд справи просив здійснювати за відсутності сторони позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов до суду теж не подавав.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 13 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_2 написав розписку про те, що він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2000 доларів США в якості авансу за купівлю будинку та земельної ділянки.
У ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 202, ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись, серед іншого і завдатком.
У ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Судом встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке зазначено в розписці від 13 вересня 2021 року між сторонами не укладено, жодних підтверджень того, що між позивачем та відповідачем були укладені будь-які договори суду надано не було та судом не встановлено наявність зобов`язань позивача перед відповідачем.
Зі змісту розписки від 13 вересня 2021 року вбачається, що сторони чітко досягли згоди про те, що передана позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 сума коштів у розмірі 2000 доларів США є авансовим платежем за купівлю нерухомого майна.
За змістом ст. ст. 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 910/1084/18 виклав правовий висновок та зазначив, що аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.
Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 592/9068/17 роз`яснив, що оскільки основний договір в обумовлений сторонами строк сторонами укладено не було, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його основної частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору і така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства, тому наявні правові підстави для повернення забезпечувального платежу.
Верховний Суд у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц зазначив, що оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на спростування позовних вимог не скористався, відзив на позов та докази на спростування заявлених позовних вимог, до суду не подавав.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_2 отриманий від позивача ОСОБА_1 авансовий платіж добровільно не повернув, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів.
Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 265, 280, 284 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дутчак І. М.