Справа № 635/7526/21
Провадження № 2/545/170/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2024Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Стрюк Л.І.

з участю секретаря: Синегуб Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Полтавського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Позивач та представник позивача адвокат Монагарова О.Я. у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надала заяву про відкладення розгляду справи, оскільки з 03.08.2022 дитина проживає разом з позивачем у м. Гданську Республіки Польща та рішенням окружного суду м. Гданськ Республіки Польща від 02.11.2023 у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу наказу про повернення особи, яка перебуває під батьківською опікою за кордон, на підставі Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні клопотання про повернення дитини ОСОБА_3 в Україну. Посилалася на те, що в повному тексті вищевказаного рішення зазначено думку дитини щодо її місця проживання, тому для отримання повного тексту просила відкласти розгляд справи, а в разі неможливості відкладення - провести судове засідання без участі позивача та її представника.

Відповідач та представник відповідача адвокат Максимов М.І. у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти позову ОСОБА_1 заперечували, просили відмовити, зустрічний позов підтримали.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Краматорської міської ради - в судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі та письмові пояснення, в яких зазначила, що у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 разом із сином за межами України не можуть надати обґрунтований висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З позовної заяви вбачається, що фактичним місцем проживання ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 з 2022 року є м. Гданськ Республіки Польща, що також підтверджується довідкою з місця роботи (том 2 а.с.142). Крім того, рішенням окружного суду м. Гданськ від 02.11.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про видачу наказу про повернення особи, яка перебуває під батьківською владою або опікою, за кордон, на підставі Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей відмовлено; рішенням Апеляційного суду у м. Варшаві від 11.01.2024 апеляцію ОСОБА_2 відхилено; рішення набрали законної сили 23.04.2024(том 2 а.с.140).

Отже, спірні правовідносини обтяжені іноземним елементом, а тому суду потрібно визначити чи є повноважним національний суд для розгляду і вирішення спору, тобто визначити юрисдикцію суду.

Так, підсудність судам України є виключною у справах з іноземним елементом, якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні (пункт 2 частини першої статті 77 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Однак, вказаний спір стосується правовідносин між дітьми та батьками, де одна із сторін (позивач) проживає за межами України, що виключає безумовну підсудність цього спору судам України за правилами статей 75, 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки позивач вже постійно не проживає на території України.

Згідно з п. 2.2.2.1. постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі №613/1185/19 першим кроком під час з`ясування питання юрисдикції цього спору є оцінка умов, визначених в статті 5 Гаазької конвенції 1996 року. Відповідно до статті 5 Гаазької конвенції 1996 року судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини. З урахуванням статті 7 зазначеної Конвенції у разі зміни звичайного місця проживання дитини на іншу Договірну Державу, юрисдикцію мають органи держави нового звичайного місця проживання.

Стаття 5 Гаазької конвенції 1996 року містить загальне правило стосовно юрисдикції, яке полягає в тому, що заходи захисту дітей мають бути вжиті судовими або адміністративними органами держави місця постійного проживання дитини.

Для вирішення питання, чи підлягає розгляд справи судами України, потрібно з`ясувати:

1. Чи було звичайним місцем проживання дітей в Україні до їхнього переміщення за кордон?

2. Чи обрали діти інше місце постійного проживання за межами України?

3. Чи прижилися діти у новому середовищі?

4. Якщо неможливо встановити звичайне місце проживання дітей, то на території якої з держав вони перебувають у зв`язку з переміщенням?

5. Чи завершилася процедура повернення дітей, ініційована заявником, за правилами Гаазької конвенції 1980 року?

Залежно від встановлення обставин того, чи підлягає вирішенню спір судами України, судам належить або вирішити спір по суті, або закрити провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду судами України у порядку цивільного судочинства.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 613/1185/19 (провадження № 61-2286св21).

У разі встановлення зміни звичайного місця проживання дитини юрисдикція спору слідує за звичайним місцем проживання дитини, і в такому випадку суди України не вправі вирішувати спір по суті.

Отже, спір між батьками щодо місця проживання дитини може бути вирішений лише після повернення дитини до держави постійного місця проживання; з урахуванням наведеного суд вважає за необхідне провадження по справі закрити, оскільки спір не підлягає розгляду судами України у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255, 258-260, ЦПК України

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Л. І. Стрюк