ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І, Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року в цивільній справі номер 204/13266/23 за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ КБ «ПриватБанк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14.01.2015 року. ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідач повністю підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, і у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 95000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач за вказаним договором зобов`язання не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 10.03.2023 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 53355,01 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 43428,84 грн, заборгованості за простроченими відсотками 9926,17 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 14.01.2015 року станом на 10.03.2023 року на загальну суму 53355,01 грн, а також судові витрати.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Із вказаним рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПриватБанк», подав апеляційну скаргу, просив скасувати заочне рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, прийним без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Заборгованість відповідача за фактично використаними кредитними коштами підтверджена належними та допустимими доказами по справі, що не були належним чином досліджені судом.

Відповідач доводів позивача про таку заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не подав.

11.11.2020 року при зміні умов кредитування відповідач ознайомився з умовами кредитування в банку шляхом підписання ним актуальної заяви про приєднання до Умов та Правил падання послуг, зокрема про процентну ставку: 42.0% річних для карт Універсальна, 40.8% річних для карт Універсальна Gold, та про процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту: 84.0% річних для карт Універсальна, 81,6% річних для карт Універсальна Gold. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитного договору, зокрема про сплату відсотків.

Таким чином безпідставним є твердження суду першої інстанцій, що відсутні докази того, що сторони дійшли згоди стосовно розміру та порядку сплати умов щодо процентів та неустойки, посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Від відповідача ОСОБА_1 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 14.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25).

11.11.2020 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому визначено основні умови користування, процентна ставка (42% річних) процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (84%), зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 26.11.2020 року (а.с. 26-27зв).

11.11.2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» в якій визначені основні умови користування, процентна ставка (42% річних), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (84%). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 17-24).

До позовної заяви додано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 28-28зв, 29-67зв).

Відповідно до довідки про надані картки відповідачкою було отримано кредитні картки: «Універсальна» № НОМЕР_1 від 14.01.2015 року з терміном дії до 07/16, «Універсальна» №595521 від 26.04.2016 року з терміном дії до 04/20, «Універсальна» №595521 від 21.09.2016 року з терміном дії до 04/20, «Універсальна» №117752від 11.11.2020 року з терміном дії до 09/24 (а.с. 16).

У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , міститься інформація про зміну кредитного ліміту (а.с. 15).

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.01.2015 року вбачається, що станом на 29.05.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 53355,01 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 43428,84 грн, заборгованість за простроченими відсотками 9926,17 грн (а.с. 9-147зв).

На підтвердження суми заборгованості надано виписку за договором б/н, укладеним з ОСОБА_1 , за період з 14.05.2015 року по 14.03.2023 року (а.с. 78-83зв).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції не можна погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 14.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

11.11.2020 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому визначено основні умови користування, процентна ставка (42% річних) процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (84%), зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 26.11.2020 року.

11.11.2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» в якій визначені основні умови користування, процентна ставка (42% річних), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (84%). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.01.2015 року вбачається, що станом на 29.05.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 53355,01 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 43428,84 грн, заборгованість за простроченими відсотками 9926,17 грн.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

У анкеті-заяві позичальника від 14.01.2015 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена, так само як можливість погашення заборгованості за процентами за рахунок наданого тіла кредиту. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, включив до заборгованості за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг відповідач), заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на Витяг з Тарифів обслуговування карт «Універсальна» та Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування а також можливості погашення заборгованості за процентами за рахунок наданого тіла кредиту.

Разом з тим, перевіряючи надані позивачем розрахунки заборгованості, встановлено, що відповідно до змісту цих розрахунків (стовпчик 4 таблиці) позивачем до тіла кредиту зараховано (погашено за рахунок тіла кредиту) частину нарахованих відповідачу процентів за користування кредитом в загальному розмірі 3072,10 гривень.

Оскільки ж частина нарахованих позивачем відповідачу процентів була погашена за рахунок збільшення тіла кредиту, тобто без фактичного отримання такого тіла кредиту відповідачем, сума погашених, таким чином процентів, становить 3072,10 гривень згідно з даними розрахунку самого позивача, зазначена сума відсотків не може бути віднесена до складових частин тіла кредиту.

Відтак, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення суми тіла кредиту за договором б/н від 14.01.2015 року є обґрунтованими в сумі 40356,74 грн.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення суми прострочених відсотків за кредитним договором, апеляційний суд керується наступним.

Судом встановлено, що 11.11.2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» в якій визначені основні умови користування, процентна ставка (42% річних), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (84%). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг.

Отже, сторонами було досягнуто 11.11.2020 року згоди стосовно нарахування відсотків та їх розмір.

Проте, враховуючи, що тіло кредиту було збільшено за рахунок відсотків, стягнення яких не було погоджено сторонами, відсотки за прострочений кредит мають бути пропорційно зменшені, та є обґрунтованими у сумі 9224,01 грн.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

За таких обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не в повному обсязі виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с. 77), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 2494,13 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги нею сплачено судовий збір в розмір 4026,00 грн (а.с. 108), тому з позивача АТ КБ «Приватбанк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3741,21 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 14 січня 2015 року, яка станом на 10 березня 2023 року становить 49580,75 грн, та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 40356,74 грн та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 9224,01 грн.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2494,13 грн та апеляційної скарги в розмірі 3741,21 грн, а всього 6235,34 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: