Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/2200/24
Провадження № 2/572/822/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Кудіній А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу № 572/2200/24 за позовом ОСОБА_1 до Сарненської міської ради Рівненської області про виділ в окрему частку 1/100 частки житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сарненської міської ради , в якому просять виділити йому як окрему частку 1/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу магазину, укладеного 29 грудня 1999 року та Договору купівлі-продажу, укладеного 08 жовтня 2003 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем вказано, що 29 грудня 1999 року КСП «Кузьмівське» продало йому магазин у АДРЕСА_1 . Розмір його нежилої площі становив 34,4 кв.м. Договір купівлі-продажу магазину був нотаріально посвідчено. 08 жовтня 2003 року він уклав договір купівлі-продажу з міською радою, відповідно до якого він купив вбудоване приміщення 1-12 житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 19,3 кв.м., що становить 1/100 від приміщень всього будинку. 16 жовтня 2003 року було оформлено Акт прийому-передачі приміщення по АДРЕСА_1 . Згідно даного Акту Сарненська міська рада передала йому, а він прийняв за договором купівлі-продажу нерухомості від 08 жовтня 2003 року частину не житлового приміщення площею 19,3 м2, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 5700 грн. В куплених ним приміщеннях по АДРЕСА_1 , ним була відкрита аптека.

Позивач посилаючись на ч.1 ст.356, ч.1 ст.364 ЦК України просить виділити йому як окрему частку 1/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності.

Відповідно до заяви позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач просив розглянути справу за наявними матеріалами в справі.

Сторонами заявлені клопотання про розгляд справи у їх відсутність, які судом задоволені.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Таким чином, судом з`ясовано, що предметом даного спору є виділ частки, яка належить позивачу в окрему частку із спільної сумісної власності.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Надана суду позивачем копія договору купівлі-продажу магазину від 29.12.1999 року доводить, що ОСОБА_1 набув право власності на магазин, розмір нежилої площі становить 34,4 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до відмітки даний договір був зареєстрований у Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації за №1-19-678 від 07.02.2000 року.

Із копії договору купівлі-продажу від 08 жовтня 2003 року та акту прийому- передачі частини приміщення від 16 жовтня 2003 року Сарненська міська рада продала ОСОБА_1 вбудоване приміщення 1-12 житлового будинку АДРЕСА_1 площею 19,3 кв.м., що становить 1/100 від приміщень всього будинку за 5700 грн.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1804621 від 23.10.2003 року 1/100 частка житлового будинку по АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, при чому такий виділ має бути можливим. Таке майно, відповідно до ст.367 ЦК України може бути поділено в натурі між співвласниками. В такому випадку право спільної часткової власності на нього припиняється.

Стороною заявлено вимогу про виділ в натурі належної йому частки будинковолодіння.

На доведення заявлених вимог позивачем надано суду висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна №1012 від 11.03.2024 року, згідно якого за технічними показниками об`єкти нерухомого майна, а саме магазин загальною площею 34,4 кв.м. та вбудоване приміщення в житловий будинок загальною площею 19.3 кв.м. можуть бути об`єднані в один цілий самостійний об`єкт аптеку. За технічними показниками об`єкти нерухомого майна мають окремий вхід, відокремлені зовнішні інженерні мережі і можуть бути об`єднані в один цілий самостійний об`єкт аптеку.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна №1012 від 11.03.2024 року, вбудоване приміщення в житловий будинок площею 19,3 кв.м., за технічними показниками є відокремленим, має окремий вхід, відокремлені зовнішні інженерні мережі і може бути виділене в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення з поштовою адресою АДРЕСА_1 .

Позивачем 11 березня 2024 року на аптеку по АДРЕСА_1 був виготовлений технічний паспорт.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, особа має право звернутись до суду за вирішенням спору, що існує з приводу належних йому прав.

Надана суду технічна документація на належне позивачу приміщення -технічний паспорт, а також висновки щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна, доводить, що належне позивачу приміщення є аптекою , загальною площею 69,0 м2.

Отже, наведені вище докази, досліджені судом, свідчать про те, що приміщення аптеки, є відокремленим приміщенням, власником якого є лише позивач, а тому у виділенні в натурі такої власності, в сенсі ст.356 ЦК України, немає необхідності.

Доказів того, що з приводу володіння та користування цим майном існує будь-який спір між сторонами по справі, позивачем надано не було.

Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Державній реєстрації, відповідно до змісту ст.4 цього ж Закону, підлягають речові права та їх обтяження, а саме : право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, зміни правонабувача речового права, похідного від права власності, строку дії такого речового права, а також зміни обтяжувача, особи, в інтересах якої встановлено обтяження речових прав, чи зміни умов обтяження проводиться державна реєстрація таких змін, при цьому дата та час державної реєстрації речових прав, обтяжень речових прав залишаються незмінними.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачені випадки, коли в державній реєстрації права власності може бути відмовлено. Порядок оскарження дій чи бездіяльності державного реєстратора до суду визначений ст.37 зазначеного Закону та ч.3 ст.182 ЦК України.

Заявляючи вимогу про виділення належної йому частки приміщення в будинковолодінні як окремого будинковолодіння , позивач не надав доказів того, що він звертався до реєстратора про реєстрацію його майнових прав на нерухоме майно і йому було відмовлено, а також що він оскаржував відмову державного реєстратора.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не доведені як наявність спірних правовідносин, так і та обставина, що його права порушені відповідачем, у обраний позивачем спосіб його право на майно не підлягає захисту.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 3, 16, 328 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до САРНЕНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (м.Сарни вул.Широка,31 Рівненської області, , КОАТУУ ) - про виділ частки у майні, як окремої частки - 1/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить позивачеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу магазину, укладеного 29 грудня 1999 року та Договору купівлі-продажу, укладеного 08 жовтня 2003 року - відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: