Справа № 486/922/23
Провадження № 2/486/114/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Соболевської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Південноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року представник АТ «Сенс Банк», адвокат Мужик Н.Т. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.07.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501160926 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого банк надав позичальнику кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Вказує, що АТ «Альфа Банк» свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного кредитного договору виконав у повному обсязі. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість станом 22.01.2023 року перед позивачем в розмірі 49955,25 гривень. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30 листопада 2022 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також, 04.12.2023 року на адресу позичальника направлено досудову доповідь щодо виконання договірних зобов`язань, однак дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Отже, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість у розмірі 49955,25 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 08.12.2023 року витребувано з АТ «Сенс Банк» належним чином завірені якісні копії додатків до позовної заяви у даній справі для звернення їх відповідачу, а 29.02.2024 року на адресу суду надійшли витребуванні документи.

11.07.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що Банк безпідставно та без волевиявлення позичальника, у період з 09.07.2019 року по 22.01.2023 року, самовільно здійснював збільшення кредитного ліміту на картку, та в подальшому без будь-яких повідомлень та узгоджень з позичальником здійснював списання цих коштів в рахунок погашення кредиту. Про такі операції з карткою йому нічого не було відомо. Також, Банк у виписці не відобразив всіх надходжень грошових коштів від позичальника, чим штучно завищує неіснуючу заборгованість. Після повного розрахунку та погашення кредиту, Банк надіслав повідомлення на мобільний телефон позичальника, у якому зазначив про закриття Договору. Додає, що про це Банк неправомірно та незаконно звертається до суду та безпідставно стягує коштів з відповідача. Крім цього, копію досудової вимоги, за твердженням позивача надіслана йому Укрпоштою, однак перевіркою було встановлено, що даний лист не обліковується системою Укрпошти. Таким чином, ОСОБА_1 виконав всі зобов`язання перед Банком, а Банк в свою чергу закрив кредитний договір 21.09.2021 року. Тому відповідач вважає, що всі права та обов`язки по кредитному договору припинено.

Представник позивача АТ «Сенс Банк» у судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.07.2019 року ОСОБА_1 підписав оферту АТ «Альфа Банк» на укладення угоди про надання кредиту №501160926 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту, ознайомився з умовами укладення договору, графіками платежів з повернення та сплати відсотків за користування кредитом, отримав примірник договору та всіх додатків до нього, погоджується з викладеним та зобов`язується виконувати умови договору (а.с. 4-8).

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року (а.с. 19-20).

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідачем були порушенні умови договору і станом на 22.01.2023 року згідно наданого розрахунку за ним рахується заборгованість у розмірі 49955,25 грн. (а.с. 11).

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Як вбачається з квитанцій наданих відповідачем (а.с. 104-123), що позичальник ОСОБА_1 у період з 09.07.2019 року по 13.09.2021 року повернув Банку грошові кошти у сумі 84254,00 грн. 22.09.2021 року Банк направив позичальнику СМС-повідомлення, у якому вказано, що Кредитний договір №501160926 (рахунок № НОМЕР_1 ) закрито (а.с. 124).

Тобто, позичальником здійснено повне погашення заборгованості до початку розгляду справи, а тому станом на час розгляду справи відсутній предмет спору.

Отже, сплативши на рахунок АТ «Сенс Банк» суму заборгованості за кредитним договором, відповідач виконав зобов`язання перед позивачем зі сплати заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 03.01.2025 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін