Справа № 132/2049/23
Ухвала

Іменем України

09 травня 2024 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання РЯБІШИНІЙ Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області заяву Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про роз`яснення рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року у цивільній справі № 132/2049/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області, Служба у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області із заявою про роз`яснення рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року у цивільній справі № 132/2049/23 (номер провадження 2/132/69/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області, Служба у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав, в якій просить суд роз`яснити порядок його виконання в частині покладення на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області контролю за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 , а саме: які дії має вчинити орган опіки та піклування, щоб перевірити виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків та виконати рішення суду?; протягом якого терміну ці дії потрібно здійснювати, та в які часові проміжки?; які дії має здійснити орган опіки та піклування, якщо батько ОСОБА_2 не буде цікавитися навчанням, вихованням, станом здоров`я дитини, не буде приїжджати до неї?; чи мають батьки дитини: батько ОСОБА_2 , та мати ОСОБА_3 повідомляти орган опіки та піклування про виконання або не виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків?

Протоколом передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 10.04.2024 року, визначено склад суду з розгляду цієї заяви: головуючого суддю Сєліна Є.В.

Заявник та сторони судового провадження повторно до суду не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені в передбаченому законом порядку.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»).

У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України, а тому заявник та сторони судового провадження не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності заявника та сторін судового провадження, що не може розцінюватись, як порушення їх прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України.

Розглянувши доводи заяви та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення заявнику необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав:

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року у справі № 132/2049/23 (номер провадження 2/132/69/24), залишено без задоволення цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області, Служба у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав. Попереджено відповідача ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, та покладено на Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Хмільницької міської ради Вінницької області, контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 . Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі продовження вчинення ОСОБА_2 дій спрямованих на ухилення від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вона за наявності для того правових підстав, не позбавлена можливості, повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 14 березня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Воронцовою Ольгою Валентинівною залишено без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року залишено без змін.

У даній постанові, Вінницький апеляційний суд окрім іншого зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо доньки, суд першої інстанції правомірно попередив його про необхідність змінити ставлення до дитини доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поклав на Орган опіки та піклування контроль за виконання ним таких обов`язків.

10.04.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області із заявою щодо роз`яснення рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року, в якій просить роз`яснити порядок його виконання в частині покладення на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області контролю за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 , а саме: які дії має вчинити орган опіки та піклування, щоб перевірити виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків та виконати рішення суду?; протягом якого терміну ці дії потрібно здійснювати, та в які часові проміжки?; які дії має здійснити орган опіки та піклування, якщо батько ОСОБА_2 не буде цікавитися навчанням, вихованням, станом здоров`я дитини, не буде приїжджати до неї?; чи мають батьки дитини: батько ОСОБА_2 , та мати ОСОБА_3 повідомляти орган опіки та піклування про виконання або не виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків?

Фактично заявник просить суд внести нові дані до ухваленого судового рішення, що не є підставою для його роз`яснення.

Відповідно до частин першої-третьої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Згідно пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Пунктом 8 цієї ж Постанови передбачено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій процесуальним законом, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання (пункт 13 Постанови).

Таким чином, необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні його змісту. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті в судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко збігаються з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування, і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові або невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішення, які нечітко сформульовані або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

На думку суду, рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року у цивільній справі № 132/2049/23 (номер провадження 2/132/69/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області, Служба у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав, не допускає кількох варіантів тлумачення, є мотивованим, чітким і зрозумілим, тому відсутні підстави для його роз`яснення. Зміст заяви про роз`яснення рішення суду фактично свідчить не про його роз`яснення, а про консультацію з певного правового питання, яке не стосується спору по суті та змісту судового рішення.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання.

Згідно пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, пункту 7 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, частин другої, четвертої, сьомої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

При виконанні рішення суду в частині покладеного контролю за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області повинен керуватися тими нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність і повноваження цього органу у сфері соціальної роботи з сім`ями, дітьми, зокрема Сімейним та Цивільним кодексами України, Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», постановою Кабінету Міністрів України «Про організацію надання соціальних послуг», наказом Міністерства соціальної політики України «Про затвердження Державного стандарту соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах», а також локальними актами органу місцевого самоврядування щодо регламентування діяльності органу опіки і піклування, служби у справах дітей в даній частині.

При здійсненні відповідного контролю, орган опіки та піклування, окрім вимог національного законодавства, повинен орієнтуватись також на усталену практику Європейського Суду з прав людини.

Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року (п.34) зосереджено увагу на положеннях «Прикінцевих висновків» Комітету Організації Об`єднаних Націй з прав дитини від 09 жовтня 2002 року стосовно Другої періодичної доповіді України, де Комітет висловив серйозне занепокоєння з приводу високого зростання кількості дітей, залишених без батьківського піклування; у додатку до Рекомендації Rec(2005)5, Комітету міністрів Ради Європи від 16 березня 2005 року закріплено принцип діяльності органів влади: наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб з урахуванням того, що сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; згідно із Рекомендацією Rec(2006)19 «Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками» від 13 грудня 2006 року: виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов`язків.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» наведено положення статей 3, 5, 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, в тому числі щодо зобов`язання державних органів країн-учасниць у якнайкращих інтересах дитини забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У даному рішенні ЄСПЛ наголосив, що обов`язок національних органів влади вживати заходів щодо сприяння спілкуванню того з батьків, хто не є опікуном, з дитиною не є безумовним (див. рішення у зазначеній справі Хокканен). Негайне встановлення спілкування може виявитися неможливим, а тому можуть знадобитись попередні та поступові заходи.

Більше того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюватимуться обставинами кожної справи та зрештою визначатимуться з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (див. рішення у справі «Йохансен проти Норвегії», та у справі Хокканен).

Вирішальним є питання щодо того, чи було вжито національними органами влади для сприяння спілкуванню усіх необхідних заходів, що звичайно можуть вимагатись за конкретних обставин кожної справи (див. рішення у справі Хокканен, та у справі Ігнакколо-Зеніде). У цьому контексті відповідність дій або заходів має бути оцінено за швидкістю їх виконання, оскільки плин часу може мати непоправні наслідки для відносин дитини з тим із батьків, хто не проживає з нею (див. рішення у справі Ігнакколо-Зеніде).

За частиною четвертою статті 271 ЦПК України, про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст.258-260, 271, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про роз`яснення рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 09 січня 2024 року у цивільній справі № 132/2049/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області, Служба у справах дітей Хмільницької міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання її повного тексту. У разі, якщо ухвала суду не була вручена у день її складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя