Справа №278/5899/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бородін Дмитро Вікторович, на дії державного виконавця, заінтересована особа: державний виконавець Житомирського відділу Державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олійник А. М., -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із вище вказаною скаргою, у якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Житомирського відділу Державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Олійник А.М. від 25.10.2024 року у виконавчому провадженні № 75353109, якою накладено штраф на ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн;

- стягнути з Житомирського відділу Державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що на виконанні у Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 75353109 з примусового виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 20.02.2024 року про зобов`язання боржника ( ОСОБА_1 ) повернути ОСОБА_2 автомобіль Mazda 3, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою державного виконавця Олійник А. М. від 25.10.2024 року за невиконання у строк визначений державним виконавцем накладено на боржника ОСОБА_1 штраф в розмірі 1700,00 грн. При цьому державний виконавець послався на статті 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження".

ОСОБА_1 вважає зазначену постанову неправомірною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки до спірних правовідносин у сфері примусового виконання рішень не може бути застосована ні стаття 63, ні стаття 75 зазначеногоЗакону.

Представником Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки постановою державного виконавця Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олійника А. М. у виконавчому провадженні №75353109, яка є предметом оскарження, про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн було скасовано. Відомості щодо скасування означеної постанови внесено до Автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с. 50).

Представником заявника подано заяву про розгляд скарги за відсутності скаржника та його представника; скаргу просить задовольнити у повному обсязі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 59).

Житомирський відділ ДВС у Житомирському районі Житомирської області про розгляд справи повідомлялись належним чином; причини неявки представника, суду не відомі. Заяв, клопотань до суду не надходило.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, та сторонами не оспорено, що постановою Житомирського апеляційного суду від 20.02.2024 року ОСОБА_1 зобов`язано повернути ОСОБА_2 автомобіль Mazda 3, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою державного виконавця Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т. П. від 20.06.2024 року (а.с. 13-14) відкрито виконавче провадження по виконанню вказаної вище постанови суду та зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

14.07.2024 року боржник направив електронною поштою з цифровим підписом лист на електронну адресу вказаного відділу ДВС, в якому зазначив, що він готовий виконати рішення суду про повернення автомобіля стягувачу ОСОБА_2 , однак не може це зробити добровільно у зв`язку із відсутністю в Україні стягувача. У зв`язку з цим боржник просив державного виконавця повідомити його кому і коли він повинен передати зазначений у виконавчому документі автомобіль. Також боржник просив про прийняте рішення із вказаного питання повідомити його у передбачений законом спосіб, а також на його електронну адресу (а.с. 15).

Факт отримання цього листа державний виконавець підтвердив у відзиві на скаргу № 126613 від 31.07.24 року (а.с. 16-19).

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області № 278/4135/24 від 06.08.2024 року (а.с. 30-39) визнано бездіяльність державного виконавця Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т. П. незаконною у виконавчому провадженні №75353109 та зобов`язано державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т. П. вжити заходи з примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 75353109, передбачених ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

У вересні 2024 року державний виконавець Козак Т. П. направила боржнику вимогу, у якій вимагалось, щоб боржник був присутнім 27.09.2024 року за місцем свого проживання з метою передачі стягувачу автомобіля (а.с. 20-21).

25.09.2024 року боржник направив державному виконавцю Козак Т. П. лист, у якому зазначив, що автомобіль за місцем проживання останнього не знаходиться і ніколи не знаходився, а перебуває у селі Тетерівка (а.с. 22).

Постановою державного виконавця Козак Т. П. від 26.09.2024 року виконавчий лист передано до Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 24-25).

Постановою державного виконавця Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олійник А. М. від 27.09.2024 року прийнято виконавче провадження (а.с. 26-27).

Постановою державного виконавця Олійник А. М. від 25.10.2024 року за невиконання в строк визначений державним виконавцем накладено на боржника ОСОБА_1 штраф у сумі 1700,00 грн. При цьому державний виконавець послався на статті 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 28-29).

Постановою в.о. начальника Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковалевською М. про результати перевірки законності виконавчого провадження від 04.12.2024 року (а.с. 51-54, 55):

- визнано дії державного виконавця Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) А. Олійника при винесенні постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 1700,00 грн в порядку ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» такими, що не в повній мірі відповідають ЗУ «Про виконавче провадження»;

- скасовано постанову державного виконавця Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) А. Олійника про накладення на боржника штрафу в розмірі 1700,00 грн у порядку ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Механізм виконання рішень судів, що зобов`язують боржника вчинити певні дії, визначений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може були виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" одним із заходів примусового виконання рішення є вилучення у боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Частиною першою статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі.

Відповідно до пунктів 23, 24 розділу VI Інструкції передбачено, що передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження. Виконавець в присутності понятих вилучає у боржника предмети, зазначені у виконавчому документі і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт передачі.

У разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих (пункт 25 розділу VІІІ Інструкції).

Для застосування положень частини першої статті 63 ЗУ «Про виконавче провадження» обов`язковою є умова щодо зобов`язання судовим рішенням саме боржника на вчинення певних дій або утримання від їх вчинення. Тобто для застосування положень ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання судового рішення має бути нерозривно пов`язане з особою боржника та має унеможливлювати виконання цього рішення без його участі.

Встановлена Конституцією України обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів (позиція ВП ВС у постанові від 16.11.2022 року у справі № 910/7310/20).

Окрім того, відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем,

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вчиняти свої дії.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що вимоги скарги в частині визнання протиправними дії державного виконавця Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олійник А. М. щодо винесення оскаржуваної постанови від 25.10.2024 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вимоги скарги в частині скасування постанови від 25.10.2024 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки таку скасовано постановою в.о. начальника Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковалевською М. про результати перевірки законності виконавчого провадження від 04.12.2024 року.

Стосовно витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Враховуючи приписи ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок суду узгоджується з усталеною позицією Верховного суду, наприклад, у постановах від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20, від 12.12.2020 року у справі № 648/1102/19, від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Зважаючи на принципи співмірності та справедливості, враховуючи зміст вимог та докази, подані стороною скаржника на підтвердження обґрунтованості судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, підлягають стягненню на користь скаржника з Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Враховуючи, що на момент подання ОСОБА_1 скарги спір існував, відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а відтак, у задоволенні клопотання представника Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області про закриття провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 260, 353 ЦПК України, положеннями Закону України "Про виконавче провадження", суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бородін Дмитро Вікторович, на дії державного виконавця, заінтересована особа: державний виконавець Житомирського відділу Державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олійник А. М., - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Житомирського відділу Державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Олійник А. М. щодо винесення оскаржуваної постанови від 25.10.2024 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 .

Стягнути з Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

У задоволенні клопотання Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про закриття провадження у справі - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.02.2025 року.

Суддя О. М. Дубовік