КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Салют», ОСОБА_2 ; третя особа: приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяна Миколаївна про застосування наслідків недійсного правочину,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Салют», ОСОБА_2 , третя особа: ПН Макарівського РНО Київської області Дарнопих Т.М., у якому просив:

застосувати правові наслідки нікчемного правочину - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 401 791,56 грн, сплачені ОСОБА_1 за умовами договору довічного утримання, укладеним ОСОБА_2 , як власником ПП «Салют», та ОСОБА_1 21.02.2007, та посвідчений ПН Бучанського РНО Київської області Дарнопих Т.М. за реєстраційними номерами 1240 та 1241;

застосувати правові наслідки недійсності нікчемного правочину - зобов`язати ОСОБА_1 повернути ПП «Салют» нерухоме майно земельну ділянку для комерційного використання, загальною площею 0,05га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , кадастровий номер ;00:03:0010, яка була отримана ним за умовами договору довічного утримання, укладеним ОСОБА_2 , як власником ПП «Салют», та ОСОБА_1 від 21.02.2007, та посвідченим ПН Бучанського РНО Київської області Дарнопих Т.М. за реєстраційними номерами 1240 та 1241;

застосувати правові наслідки недійсності нікчемного правочину - зобов`язати ОСОБА_1 повернути ПП «Салют» нерухоме майно - кафе, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , яке було отримана ним за умовами договору довічного утримання, укладеним ОСОБА_2 , як власником ПП «Салют» та ОСОБА_1 від 21.02.2007, та посвідченим ПН Бучанського РНО Київської області Дарнопих Т.М. за реєстраційними номерами 1240 та 1241.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21.02.2007 між ним, ОСОБА_1 , як Набувачем, та ОСОБА_2 , як Відчужувачем, було укладено договір довічного утримання, предметом якого є земельна ділянка та кафе, яке знаходиться на цій земельній ділянці. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Дарнопих Т.М. за реєстраційними номерами 1240 та 1241.

Догляд, який передбачено договором довічного утримання, визначений в договорі в сумі 500 доларів США, з оплатою щомісячно в гривнях по курсу НБУ на дату розрахунку. Зі сплином тривалого часу курс долара США щодо гривні суттєво змінився. Крім того, у 2019 році настала пандемія пов`язана з коронавірусом, а в 2022 році ще розпочалася повномасштабна агресія рф. Зважаючи на ці фактори, та на те, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей, всі ці обставини зменшили його фінансові можливості щодо виконання умов договору та змусили позивача неодноразово звертатися до ОСОБА_2 з приводу відходу в умовах договору від прив`язки щомісячного догляду від курсу долара США.

Позивач з ОСОБА_2 в усній формі досягли домовленості про зменшення грошового утримання за даним договором, однак, в письмовій формі цю домовленість не закріпили та змін до договору не внесли. В подальшому, договір виконувався позивачем щомісячно, але не в повному обсязі. Рішенням Макарівського районного суду від 26.10.2022 у справі № 370/1109/22 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним договором довічного утримання. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2023 зазначене рішення суду від 26.10.2022 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 розмірі 231 008,00 грн задоволені в повному обсязі. 03.05.2023 Макарівським ВДВС відкрите виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 234 577,80 грн. Виходячи з матеріалів справи № 370/1109/22 спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 полягав виключно в методиці нарахування заборгованості, яка виникла з умов договору.

Поряд з цим позивач вважав, що договір довічного утримання від 21.02.2007 не відповідає вимогам ст.ст. 744, 746 ЦК України, а саме ОСОБА_2 як власник приватного підприємства та як Відчужувач за договором, передав позивачу, як Набувачу, майно, яке на той час належало юридичній особі - ПП «Салют», засновником якого і був сам ОСОБА_2 , тоді як відповідно до вимог ст. 746 ЦК України Відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути виключно фізична особа, а відтак приватний нотаріус Дарнопих Т.М. не мала права посвідчувати даний договір. Таким чином, даний договір довічного утримання не відповідає вимогам закону, а тому є нікчемним (т. 1 а.с. 1-8).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.04.2024 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Салют», ОСОБА_2 , третя особа: ПН Макарівського РНО Київської області ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсного правочину (т. 2 а.с. 21-26).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що він не вимагає у позовних вимогах визнання оспорюваного правочину недійсним, тому у суду не має підстав вдаватись до аналізу правочину з підстав оспорюваності. Правочин є недійсний з підстав нікчемності, відтак, суд мав дослідити, та посилаючись на відповідні норми матеріального права, підтвердити чи спростувати доводи позивача щодо нікчемності правочину. Суд не взяв до уваги того факту, що нікчемний правочин не створює для сторін юридичних наслідків, крім тих, які пов`язані з його недійсністю. Тобто, за нікчемним правочином у позивача не виникає ні прав, ні обов`язків пов`язаних з його виконанням. Натомість виникає виключно зобов`язання, закріплене у ст. 216 ЦК України (т. 2 а.с. 29-34).

Відзиву від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_4 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладеного договір довічного утримання (догляду), посвідченого ПН Макарівського РНО Київської області Дарнопих Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №1240 та №1241 (т. 1 а.с. 9-10).

Відповідно до п. 1 цього Договору, ОСОБА_2 - Відчужувач, як засновник та власник ПП «Салют», передає, а ОСОБА_1 - Набувач отримує у власність на умовах цього Договору кафе та земельну ділянку загальною площею 0,05 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , взамін чого Набувач зобов`язується забезпечувати Відчужувача утриманням та доглядом довічно.

3гідно до п. 9 Договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися Відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі 2 525,00 грн, що еквівалентно 500 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору (1 долар=5,05 грн). Грошова оцінка щомісячного грошового забезпечення, що підлягає сплаті в гривнях протягом дії цього договору, має бути еквівалентна 500 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Усі платежі сплачуються Набувачем не пізніше 03 числа кожного календарного місяця на пенсійну карту за номером НОМЕР_1 , відкриту на ім`я Відчужувача у Макарівському відділенні «Приват Банка», код 3675. При цьому сторони за цим договором домовились про те, що Відчужувач не втручається в господарську діяльність Набувача, пов`язану із експлуатацією кафе земельної ділянки - об`єктами нерухомості за даним договором.

У пункті 10 Договору зазначено, що Відчужувач має право вимагати своєчасного та повного здійснення надання (догляду) від Набувача згідно п. 9 цього Договору. Набувач, згідно п. 11, зобов`язаний у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання утримання (догляду) згідно п. 9 цього Договору.

Вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків договору, що укладається сторонами, їм роз`яснено нотаріусом. Сторони підтверджують, що цей Договір не носить характеру уявного та удаваного правочину (п.12 Договору).

Відповідно до п. 14 цього Договору цей Договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.

Зі змісту вказаного Договору вбачається та підтверджується матеріалами нотаріальної справи щодо посвідчення правочину: 1) кафе, яке відчужується за цим договором, належить Відчужувачеві на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серія НОМЕР_2 ), виданого 27.09.2005 виконавчим комітетом Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області на підставі рішення виконкому Макарівської селищної ради за № 33 від 27.02.2001. Право приватної власності на кафе зареєстровано за Відчужувачем в Макарівському бюро технічної інвентаризації 27.09.2005, номер запису 9 в книзі номер 1, реєстраційний номер 12199574; 2) земельна ділянка площею 0,05 га належить Відчужувачу на підставі Державного акту серії ЯД № 655362 на право власності на земельну ділянку, виданого Макарівським районним відділом земельних ресурсів Макарівського району Київської області 09.10.2006 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 16.12.2005 приватним нотаріусом Дарнопих Т.М.. зареєстрованого за №11203, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі за № 007 (т. 1 а.с. 62-104).

21.02.2007 приватним нотаріусом Дарнопих Т.М., на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням вказаного вище Договору, накладено заборону на нерухоме майно, вказане в Договорі, а саме кафе та земельну ділянку загальною площею 0,05 га, до припинення чи розірвання договору довічного утримання, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 327118483 від 27.03.2023 (т. 1 а.с. 13).

На підставі Договору довічного утримання від 21.02.2007 ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власні на кафе та земельну ділянку загальною площею 0,05 га, що є предметом Договору, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на непорухоме майно № 14817201 від 07.06.2007 та копією державного акту серії ЯЖ № 216672 від 24.07.2008 (т. 1 а.с. 14, 16).

Як зазначав позивач, починаючи з 2019 року договір виконувався ним щомісячно, але не в повному обсязі, що вбачається також із виписки з банку по картці/рахунку (т. 1 а.с. 11-12).

Рішенням Макарівського районного суду від 26.10.2022 у справі № 370/1109/22 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним договором довічного утримання.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2023 зазначене рішення Макарівського суду від 26.10.2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 розмірі 231 008,00 грн задоволені в повному обсязі (т. 1 а.с. 126-133).

Ухвалою Верховного Суду від 25.04.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 10.03.2023 (т. 1 а.с. 55-56).

03.05.2023 Макарівським ВДВС відкрите виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 213 008,00 грн, що підтверджується Інформацією про виконавче провадження від 27.11.2023 (т. 1 а.с. 125-126).

Постановою старшого виконавця Пустовойт С.М. Макарівського ВДВС від 03.07.2023 закінчене згадане вище виконавче провадження № НОМЕР_3 у зв`язку фактичним повним виконанням рішення суду (т. 1 а.с. 127).

Відповідно до вимог ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 745 ЦК України).

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 746 ЦК України відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа.

Згідно ст. 748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, підставою звернення до суду з даним позовом є те, що на момент укладання договору довічного утримання, земельна ділянка та кафе, що розташовано на земельній ділянці, не належали відповідачу, а перебували у власності юридичної особи - ПП «Салют», що на думку позивача суперечить нормам цивільного закону.

Разом з тим, з аналізу ст. 746 ЦК України вбачається, що даною нормою не передбачено нікчемність договору довічного утримання у разі недотримання будь-якої вимоги, передбаченої цією статтею.

Окрім того, позивачем не зазначено, які права його були порушені при укладанні оспорюваного договору, враховуючи те, що він увесь час з моменту укладання договору довічного утримання до звернення до суду з даним позовом (понад 15 років), користувався цим кафе, та не надано доказів на підтвердження неможливості виконання укладеного договору з інших причин, зокрема, у зв`язку з розповсюдженням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2, або збройною агресією рф на Україну.

При цьому, згідно даних за виконавчим провадженням № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором довічного утримання було закрито у зв`язку з його повним виконанням.

Правочин це правомірна, вольова дія суб`єкта правовідносин, що спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Так, згідно частини 1 статей 219, 220 ЦК України нікчемним є правочин у разі недотримання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору у тому числі одностороннього. Правочин вчинений малолітньою особою за відсутності схвалення її батьками (усиновлювачами) або одним з них (ч. 2 ст. 221 цього Кодексу). Правочин вчинений без згоди органу опіки та піклування (ч. 1 ст. 224 ЦК України). Правочин вчинений недієздатною особою без подальшого схвалення опікуном (п. 2 ч. 1 ст. 226 ЦК України). Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2 ст. 228 ЦК України).

Отже, виходячи з наведеного, оскільки на час укладення договору довічного утримання його сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало їх внутрішній волі, та укладений правочин був спрямований на реальне настання наслідків, що підтверджується набуттям позивачем право власності приміщення кафе та земельну ділянку, які він тривалий час використовував за цільовим призначенням, тому оспорюваний нотаріально посвідчений договір довічного утримання від 21.02.2007 не може вважатися нікчемним. А відповідно відсутні підстави для застосування наслідків недійсного правочину, передбачені ст. 216 ЦК України.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді