Справа № 342/418/24
Провадження № 2-о/342/68/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (заінтересована особа - Чернелицька селищна рада),

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , подала до суду заяву, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277 площею 0,5366 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 06.08.2002 року Копачинецькою сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 186. Заінтересована особа: Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області (вул. Незалежності, 19 смт. Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області).

Заява мотивована тим, що мама заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була власником житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Також, ОСОБА_3 належав державний акт на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277, площею 0,5366 га для ведення товарного сільсько-господарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 186. Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на все майно, що при житті їй належало. З метою успадкування майна після смерті своєї мами, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася до приватного нотаріуса Коломийського РНО Совик Н.Д. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було відмовлено, з підстав неможливості встановити родинні зв`язки між спадкодавцем та спадкоємцем, як мами з дочкою, а також щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки при перевірці документів приватним нотаріусом Совик Н.Д. виявлено розбіжність в прізвищі спадкодавця, зокрема: в державному акті на право приватної власності на землю, прізвище, ім`я та по батькові мами заявника зазначено як « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про смерть зазначено як « ОСОБА_3 ». Внаслідок допущених помилок в написанні Прізвища, імені та по батькові мами заявника в свідоцтві про смерть, на даний час, виникла певна невідповідність між вищевказаними документами, що унеможливлює оформити спадщину в органах нотаріату. ОСОБА_1 , подано до Городенківського районного суду Івано-Франківської області заяву про встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем як мами з дочкою (справа № 342/1135/23). Городенківським районним судом цивільну справу за її заявою розглянуто, заяву задоволено. Таким чином, з метою оформлення спадщини після смерті своєї мами та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277 площею 0, 5366 га для ведення товарного сільсько-господарського виробництва існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ державний акт на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277 дійсно належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; витребувано відприватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Совик Наталії Дмитрівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області.У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність.

20 березня 2024 року заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що при подачі заяви в прохальній частині заяви з технічних причин помилково зазначено прізвище « ОСОБА_2 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а має бути ОСОБА_3 . За таких обставин, при ухваленні судового рішення просила брати до уваги уточнення прохальної частину заяви в такій редакції: Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277 площею 0,5366 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 06.08.2002 року Копачинецькою сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 186.

Призначене судове засідання 16 квітня 2024 року було відкладено на 13:15 год. 13 травня 2024 року, за клопотанням заявника ОСОБА_1 .

Учасники справи в судове засідання 13 травня 2024 року не з`явилися.

Заявник ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та ухвалити судове рішення на її користь.

Заінтересована особа Чернелицька селищна рада до суду подала заяву про розгляд справи без її представника.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25 квітня 2001 р. Копачинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області померла ОСОБА_3 . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Заявник, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Совик Н.Д. щодо здійснення спадкування. Нотаріус, розглянувши звернення заявника, встановила, що заявник спадщину прийняла, оскільки проживала разом з померлою на час смерті. Однак, через розбіжності у свідоцтвах, виданих органами ДРАЦСу, актах цивільного стану (чоловік померлої при народжені мав прізвище ОСОБА_4 , їхній шлюб зареєстровано з прізвищем ОСОБА_5 , народження заявника містило прізвище та ім`я матері ОСОБА_6 , свідоцтво про смерть видано на померлу на ім`я ОСОБА_3 ) немає можливості ідентифікувати померлу особу, як маму заявника для здійснення належного спадкування, та до складу спадщини після померлої матері входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, документом власності є Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2 , тому рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин з померлою та факту належності земельних ділянок ОСОБА_3 , про що свідчить повідомлення нотаріуса від 12.09.2023 № 40/1-16.

Спадкову справу до майна померлої ОСОБА_3 не заведено, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76382008, виданою 27.03.2024 приватним нотаріусом Совик Н.Д., та повідомленням приватного нотаріуса Совик Н.Д. від 27.03.2024 № 24/01-16.

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 10 вересня 1982 р. Кунисівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що дошлюбне прізвище заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - « ОСОБА_7 », актовий запис № 8 від 10 вересня 1982 р.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 02 червня 1958 р., стверджується, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилася у с. Копачинці Городенківського району, актовий запис № 8 від 31 травня 1958 р., її батьками є: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2023 року по справі № № 342/1135/23 (провадження № 2-о/342/101/2023), що 29 січня 2024 року набрало законної сили, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дочкою та мамою.

У Державного Акті на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277, виданому 06 серпня 2002 року Копачинською сільською радою народних депутатів та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 186, зазначено, що ОСОБА_2 , яка мешкає в АДРЕСА_2 , на підставі рішення сесії Копачинської сільської ради народних депутатів від 15.09.2000 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5366 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Копачинської сільської ради та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак, як стверджується копією довідки № 109 від 17.04.2024, виданою Копачинецьким старостинським округом № 5 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, державний акт на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277, площеб 0,5366 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Копачинського старостинського округу належав мешканці с. Копачинці ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , яка проживала та була зареєстрована в господарстві по АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , яка проживала по даному адресу є однією і тією ж особою, що доводиться копією довідки № 108 від 17.04.2024, виданою Копачинецьким старостинським округом № 5 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 N 28, яка втратила чинність, «Заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку здійснюється державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються». Відповідно до пункту 4.1. Інструкції, затвердженої наказом Держкомзему України від 22.06.2009 №325, яка втратила чинність на підставі Наказу Мінагрополітики України від 09.09.2013 № 537, «Виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається». Отже, зміни до державних актів не вносяться.

Юридичний факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277, виданого 06.08.2002 Копачинською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 186, підтверджується дослідженими судом доказами (письмовими документами), співзвучністю прізвища спадкодавця - « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_5 ».

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права спадкоємця. Оскільки іншого порядку встановлення факту належності особі, яка померла, правовстановлюючого документу, окрім судового, не встановлено, тому приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 016277, виданого 06.08.2002 Копачинською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 186.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасники справи:

- заявник ОСОБА_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

- заінтересована особа Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 19, смт Чернелиця, Коломийський район, Івано-Франківська область.

Судове рішення складено 13.05.2024.

Суддя: Федів Л. М.