АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року

м. Чернівці

справа № 725/6513/23

провадження 22-ц/822/963/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретаря Скулеба А.І.

з участю представника позивача виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування Фойчук Валентини Костянтинівни, відповідача ОСОБА_1 , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Гулейчук Марини Андріївни

учасники справи:

позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування

відповідач ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальна медична установа «Обласний спеціалізований будинок дитини», Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді

апеляційна скарга виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2024 року, головуючий у першій інстанції Ратушенко О.М.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст заяви

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 у серпні 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальної медичної установи «Обласний спеціалізований будинок дитини», Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Зазначав, що мати дитини ОСОБА_1 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не створила умов для його нормального розвитку та проживання, не працевлаштована, матеріально не забезпечує, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та його майбутнє.

Працівниками Сектору ювенальної превенції Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області 03 травня 2023 року була виявлена дитина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 без догляду дорослих, за поясненнями якого мати залишила його та пішла у невідомому напрямку.

Малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 був доставлений до Комунальної некомерційної установи «Міська дитяча клінічна лікарня» на підставі акта внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку.

На даний час малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на повному державному утриманні в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації.

Відповідно до інформації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 12 липня 2023 року за період перебування дитини в закладі з 12 травня 2023 року мати навідувала сина 3 рази, востаннє була 01 липня 2023 року, до адміністрації Центру Кордулян І.В. не зверталася, не цікавилася поверненням дитини.

11 травня 2023 року працівниками Центру під час виїзду за адресою проживання проведена зустріч із ОСОБА_1 , в помешканні перебувала мати разом з своїм співмешканцем у нетверезому стані, в квартирі був затхлий запах, ОСОБА_1 під час розмови проводила себе неадекватно, не могла сконцентруватись та змістовно відповісти на питання фахівців, була дезорієнтована у часі.

Під час чергового виїзду 23 травня 2023 року мешканців вдома не було. Фахівці Центру мали змогу поспілкуватись з власником квартири АДРЕСА_2 , який під час розмови перебував в нетверезому стані. Зі слів останнього ОСОБА_1 разом із співмешканцем 2 тижні не з`являлись за вказаною адресою, матір систематично вживає алкоголь і веде аморальний спосіб життя.

Працівниками служби у справах дітей міської ради двічі здійснювався виїзд за адресою АДРЕСА_3 . Під час другої зустрічі проведена бесіда із власником житла ОСОБА_3 , який підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно проживає за вказаною адресою, має проблеми із вживанням алкоголю та не контролює свої дії під час тривалих запоїв.

ОСОБА_1 було залишено письмове запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини 12 липня 2023 року. Працівниками служби у справах дітей та Центру неодноразово здійснювались спроби проведення бесіди, однак ОСОБА_1 на контакт не йде та на запрошення не реагує. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 до служби у справах дітей із документами щодо повернення дитини на виховання не зверталась, на телефонні дзвінки не відповідає.

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, раніше вже ініціював питання щодо відібрання малолітнього ОСОБА_2 від матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав у зв`язку із неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків та систематичним зловживанням алкоголем.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 листопада 2018 року відібрано малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 вд матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не усунула причини, що перешкоджали належному виконанню батьківських обов`язків, виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, також звертався з позовом до суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2021 року ОСОБА_1 повернуто малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав по відношенню до молодшої дитини ОСОБА_4 .

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення повноліття, враховуючи інфляційні показники.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2024 року у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальної медичної установи «Обласний спеціалізований будинок дитини», Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на Виконавчий комітет Чернівецької міської ради та Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків.

Передано малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання його матері ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування в апеляційній скарзі просить рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальної медичної установи «Обласний спеціалізований будинок дитини», Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не взято до уваги, що Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, раніше вже ініціював питання щодо відібрання малолітнього ОСОБА_2 від матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав у зв`язку із неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків та систематичним зловживанням алкоголем.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 листопада 2018 року відібрано малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не усунула причини, що перешкоджали належному виконанню батьківських обов`язків, виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, також звертався з позовом до суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2021 року ОСОБА_1 повернуто малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав по відношенню до молодшої дитини ОСОБА_4 .

Працівниками Сектору ювенальної превенції Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області 03 травня 2023 року була виявлена дитина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 без догляду дорослих, за поясненнями якого мати залишила його та пішла у невідомому напрямку.

Малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 був доставлений до Комунальної некомерційної установи «Міська дитяча клінічна лікарня» на підставі акта внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку.

Наказом начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 08 травня 2023 року №2/59 ОСОБА_2 взято на облік як такого, що опинився в складних життєвих обставинах, у зв`язку із неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня» від 11 травня 2023 року №286/01-21 за час перебування дитини ОСОБА_2 в лікарні з 03 травня 2023 року мати хлопчика прийшла до лікарні лише одного разу, однак сина не відвідувала, здоров`ям дитини не цікавилась, необхідних речей для дитини не приносила, рекомендацій медперсоналу не виконувала.

На даний час малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на повному державному утриманні в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації.

Відповідно до інформації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 12 липня 2023 року за період перебування дитини в закладі з 12 травня 2023 року мати навідувала сина 3 рази, востаннє була 01 липня 2023 року, до адміністрації Центру Кордулян І.В. не зверталася, не цікавилася поверненням дитини.

11 травня 2023 року працівниками Центру під час виїзду за адресою проживання проведена зустріч із ОСОБА_1 , в помешканні перебувала мати разом з своїм співмешканцем у нетверезому стані, в квартирі був затхлий запах, ОСОБА_1 під час розмови проводила себе неадекватно, не могла сконцентруватись та змістовно відповісти на питання фахівців, була дезорієнтована у часі.

Під час чергового виїзду 23 травня 2023 року мешканців вдома не було. Фахівці Центру мали змогу поспілкуватись з власником квартири АДРЕСА_2 , який під час розмови перебував в нетверезому стані. Зі слів останнього ОСОБА_1 разом із співмешканцем 2 тижні не з`являлись за вказаною адресою, матір систематично вживає алкоголь і веде аморальний спосіб життя.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальної медичної установи «Обласний спеціалізований будинок дитини», Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про недоведеність свідомого нехтування ОСОБА_1 обов`язками щодо своєї дитини, її винної поведінки щодо ухилення від виховання дитини.

Також суд першої інстанції послався на заперечення ОСОБА_1 проти позбавлення її батьківських прав, щире каяття, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не втратила інтересу до дитини, зацікавлена у прийнятті участі в її житті.

Водночас судом першої інстанції враховано, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, що можна виправдати лише за виняткових обставин.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

На підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 19 січня 2018 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 03 травня 2023 року, складеного інспектором Сектору ювенальної превенції Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області лейтенантом поліції Лєсніком В.А. в присутності особи, яка знайшла дитину - ОСОБА_6 , понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , працівника закладу охорони здоров`я лікаря педіатра КушнірТ.І. та головного спеціаліста служби у справах дітей Черніецької міської ради Тодорія А.В. встановлено, що 03 травня 2023 року о 15 год. 15 хв. за адресою вул.Сагайдачного,17, м.Чернівці була виявлена дитина чоловічої статті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував без догляду дорослих. Зі слів дитини вдалося встановити, що він проживає разом із мамою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , яка залишила його одного і пішла в невідомому напрямку, після чого він пішов гуляти.

За повідомленням Комунальної некомерційної установи «Міська дитяча клінічна лікарня» 03 травня 2023 року о 14 год. 00 хв. швидкою медичною допомогою у супроводі працівників поліції та служби у справах дітей була доставлена дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради І.Никитенко від 08 травня 2023 року №2/59 взято на облік малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що опинився в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх батьківських обов`язків.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 10 травня 2023 року, складеного головними спеціалістами служби у справах дітей Чернівецької міської ради, здійснити обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , не представилось можливим, оскільки квартиру ніхто не відчинив.

За інформацією Комунальної некомерційної установи «Міська дитяча клінічна лікарня» від 11 травня 2023 року №286/01-21 за час перебування дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні №2 з 03 травня 2023 року мати приходила до дитини один раз, але дитину не відвідувала, здоров`ям дитини не цікавилась, необхідних речей для дитини не приносила.

Відповідно до висновку начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради І.Никитенко від 11 травня 2023 року №1/793 служба у справах дітей Чернівецької міської ради вважає за недоцільне повернути малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю до матері ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Малолітнього ОСОБА_2 тимчасово поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації.

Згідно висновку виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та пілкування з метою соціального захисту малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Чернівецької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №470/15 від 25 липня 2023 року вирішено надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 матері малолітнього ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 листопада 2018 року відібрано малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2021 року ОСОБА_1 повернуто малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав по відношенню до молодшої дитини ОСОБА_4 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Звертаючись до суду із розглядуваним позовом, Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, як підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 визначив те, що ОСОБА_1 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не створила умов для його нормального розвитку та проживання, не працевлаштована, матеріально не забезпечує, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та його майбутнє, після відмови рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вважав надані Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, як органом опіки та піклування, докази недостатніми для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України.

Водночас, особливістю справи, що переглядається, є те, що Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав вдруге.

У такому разі позивач має надати докази на підтвердження того, що після ухвалення рішення про відмову в позбавленні батьківських прав (яке ґрунтувалося на висновку про те, що позбавлення таких прав є крайнім заходом впливу на відповідача) відповідач не змінив ставлення до виховання дитини, батьківські обов`язки й надалі не виконує. Водночас відповідач має надати докази на підтвердження зміни його ставлення до виконання батьківських обов`язків, існування об`єктивних перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21 (провадження № 61-7010св22).

Натомість суд першої інстанції не надав оцінки факту повторного звернення до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, хоча саме встановлення обставин щодо зміни ставлення ОСОБА_1 до виконання нею батьківських обов`язків підлягало з`ясуванню судом першої інстанції під час розгляду цієї справи.

Судом першої інстанції не надано оцінки обставинам здійснення ОСОБА_1 батьківських обов`язків після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року за позовом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, яким ОСОБА_1 була попереджена про необхідність змінити ставлення до виховання сина, а на орган опіки й піклування покладено контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц зробив такий висновок, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

У матеріалах справи наявні відомості про застосування органами у справах дітей заходів впливу для спонукання ОСОБА_1 до належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 листопада 2018 року відібрано малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року у справі за позовом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунального некомерційного підприємства «Обласний спеціалізований будинок дитини», Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї. дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Попереджено ОСОБА_1 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та покладено на орган опіки та піклування Чернівецької міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_1 .

Також рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2021 року ОСОБА_1 повернуто малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після чого працівниками Сектору ювенальної превенції Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області 03 травня 2023 року була виявлена дитина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 без догляду дорослих.

Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 03 травня 2023 року встановлено, що 03 травня 2023 року о 15 год. 15 хв. за адресою АДРЕСА_1 була виявлена дитина чоловічої статті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував без догляду дорослих. Зі слів дитини вдалося встановити, що він проживає разом із мамою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , яка залишила його одного і пішла в невідомому напрямку, після чого він пішов гуляти.

За повідомленням Комунальної некомерційної установи «Міська дитяча клінічна лікарня» 03 травня 2023 року о 14 год. швидкою медичною допомогою у супроводі працівників поліції та служби у справах дітей була доставлена дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради І.Никитенко від 08 травня 2023 року №2/59 взято на облік малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що опинився в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх батьківських обов`язків.

Згідно висновку начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради І.Никитенко від 11 травня 2023 року №1/793 вбачається за недоцільне повернути малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю до матері ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Малолітнього ОСОБА_2 тимчасово поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації.

Згідно із повідомленням Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня» від 11 травня 2023 року №286/01-21 за час перебування дитини ОСОБА_2 в лікарні з 03 травня 2023 року мати хлопчика прийшла до лікарні лише одного разу, однак сина не відвідувала, здоров`ям дитини не цікавилась, необхідних речей для дитини не приносила, рекомендацій медперсоналу не виконувала.

Відповідно до інформації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 12 липня 2023 року за період перебування дитини в закладі з 12 травня 2023 року мати навідувала сина 3 рази, востаннє була 01 липня 2023 року, до адміністрації Центру Кордулян І.В. не зверталася, не цікавилася поверненням дитини.

Наведене спростовує висновки суду першої інстанції про недоведеність свідомого нехтування ОСОБА_1 обов`язками щодо своєї дитини, винної поведінки щодо ухилення від виховання дитини.

Колегія суддів звертає увагу, що залишення поза увагою попередження про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 09 червня 2023 року у справі № 591/6037/21, провадження № 61-4524св23).

ОСОБА_1 доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про зміну своєї поведінки до дитини, бажання брати участь у вихованні дитини в період з моменту ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року про відмову у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав до повторного звернення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду з цим позовом ОСОБА_1 не надала.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 зазначала, що не працює, має намір працевлаштування, вживає спиртні напої.

Отже, судом першої інстанції не встановлено обставини на підтвердження зміни поведінки ОСОБА_1 після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року про відмову у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, належного виконання нею батьківських обов`язків.

Лише той факт, що ОСОБА_1 не визнала позов та висловив бажання брати участь у вихованні дитини не свідчить про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку, оскільки позов про позбавлення батьківських прав пред`явлено до ОСОБА_1 вже вдруге, а остання не надала доказів, які б свідчили про дійсну зміну її ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 (провадження № 61-46449св18), згідно з якими: «Самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними, наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи».

Також у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20) зроблено такий висновок: «[…] Лише зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про його бажання піклуватися про дитину не спростовує факту його ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. […] Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Верховний Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав».

Колегія суддів вважає за обґрунтоване врахувати зазначені висновки у справі, що переглядається, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а відтак вирішення питання про його застосування потребує з`ясування низки обставин, які характеризують дотримання батьками своїх обов`язків з виховання дитини. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду та встановлених у цій справі обставин, саме лише заперечення ОСОБА_1 проти позбавлення її батьківських прав не може розцінюватися як достатня підстава для відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав.

Заслуговують на увагу доводи Виконавчого комітету Чернівецької міської ради як органу опіки та піклування про те, що судом першої інстанції не досліджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та не надали йому належної оцінки..

За положенням частини шостоїстаті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21).

За висновком Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , який є додатком до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25 липня 2023 року №470/15, мати дитини ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , остання відома адреса проживання АДРЕСА_3 , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявила бажання звернутись із заявою щодо поверення сина на виховання, не створила умов для його нормального розвитку та проживання, не працевлаштована, матеріально не забезпечує, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та його майбутнє.

Надаючи оцінку висновку Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , колегія суддів визнає його обґрунтованим, оскільки висновок містить відомості що після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року про відмову у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав ОСОБА_1 не змінила ставлення до виховання дитини, батьківські обов`язки надалі не виконує, не виявила бажання звернутись із заявою щодо поверення сина на виховання, які вказують на наявність підстав для застосування стосовно ОСОБА_1 такої виключної міри, як позбавлення батьківських прав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постановах від 31 січня 2020 року у справі № 370/999/16-ц, провадження № 14-709цс19, від 10 липня 2019 року у справі № 361/1484/16-ц, провадження № 61-6126св18, Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, що висновок Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , не враховує інтереси малолітньої дитини.

Також колегія суддів враховує, що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно молодшої дитини ОСОБА_10 , тому вона повинна була усвідомлювати наслідки неналежного виконання батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі № 601/928/22.

Встановлені у справі обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

Водночас відмова у задоволенні позову Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав не відповідає інтересам неповнолітньої дитини.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про права людини, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Одним з фундаментальних принципів демократичного суспільства є законність, на яку посилається преамбула до Конвенції. Законність передбачає, серед іншого, що втручання з боку виконавчої влади в права осіб повинне бути предметом ефективного контролю. Цей контроль звичайно здійснюється судовою владою (принаймні, як останньої інстанції), оскільки судовий контроль надає найкращі гарантії незалежності, неупередженості і належної процедури.

Позбавлення судом ОСОБА_1 батьківських прав здійснено згідно із законом - вищенаведеним пунктом 2 частини першої статті 164 СК України.

Таке втручання здійснено для захисту неповнолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції.

За матеріалами справи встановлено, що після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2020 року про відмову у позові Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав ОСОБА_1 не змінила ставлення до виховання дитини, батьківські обов`язки й надалі не виконує, не виявила бажання звернутись із заявою щодо поверення сина на виховання, що у сукупності свідчить про свідоме та винне нехтування своїми батьківськими обов`язками, що позбавляють ОСОБА_1 можливості обґрунтовано заперечувати проти задоволення позову.

Разом з тим, згідно із частинами першою, четвертоюстатті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно до частини 2, 3 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої-восьмої статті 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років 2563 грн., від 6 до 18 років - 3196 грн.

Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_1 , відсутність рухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, інші обставини, що мають істотне значення, потреби дитини, необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду 17 серпня 2023 року.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2024 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Розподіл судових витрат

Постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення (підпункту б пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України).

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпунктів 6, 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пункту 12 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист малолітніх чи неповнолітніх осіб.

За подання позовної заяви за вимогою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягало до сплати 2147,2 грн (1073,6 грн +1073,6 грн) судового збору.

За подання апеляційної скарги підлягало до сплати 3220,8 грн (1073,6 грн +1073,6 грн)*150%) судового збору.

З огляду на наведене з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги в сумі 5368 грн (2147,2 грн + 3220,8 грн).

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування задовольнити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2024 року скасувати.

Позов виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальної медичної установа «Обласний спеціалізований будинок дитини», Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з 17 серпня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 5368 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 25 грудня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

О. О. Одинак