Справа № 932/387/24
Провадження № 2/932/210/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі

головуючого судді - Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Білоконь О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024 для розгляду справи визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О.

Ухвалою суду від 01.03.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

15 травня 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від позивача надійшла уточнена позовна заява про визначення місця проживання дитини разом з батьком, в якій позивач, пред`являючи позов до ОСОБА_2 , просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши дитину на його самостійному вихованні та утриманні.

В обгрунтування позовних вимог, з урахуванням їх уточнень, позивач посилається на те, що 01.10.2011 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його та відповідачки спільне життя не склалося, оскільки виникли непереборні протиріччя в поглядах на подальше сімейне життя, ведення спільного побуту, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними сімейних відносин. На час звернення з даним позовом в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська перебуває справа № 203/7512/23 про розірвання між ними шлюбу. Наразі між ними постав спір відносно місця проживання їх спільної дитини, якій вже 10 років. Після припинення шлюбних відносин малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично залишився проживати з ним - позивачем за адресою його реєстрації в АДРЕСА_1 , вказана квартира належить йому на праві приватної власності. Між ним та сином склались дуже тісні та добрі взаємовідносини, син має повну прихильність до нього, за місцем проживання сина створені всі належні умови для його фізичного, духовного та морального розвитку, вони проживають у три-кімнатній квартирі, у дитини є своя кімната, яка облаштована всім необхідним для його віку і розвитку його інтересів. Квартира знаходиться в АДРЕСА_4 з розвиненою інфраструктурою, можливостями для розвитку та дозвілля дитини (більше учбових закладів, медичних закладів, стадіонів, ігрових майданчиків, гарна транспортна розв`язка). Син ОСОБА_5 відвідує Дніпровський ліцей №111 ДМР, в якому він навчається вже 4 роки, батько відводить його на заняття, цікавиться його шкільним життям, спілкується з вчителями, відвідує футбольну секцію та секцію шахів. Він - позивач має вищу освіту з відзнакою, у 2002 році отримав EF SET Certificate про підтвердження володіння англійською мовою на рівні В1 (Intermediate), виграв грант IT-Generation та отримав Сертифікат програміста Python Developer. Вказані обставини та знання дуже позитивно впливають та впливатимуть на розвиток дитини, її здібності, він зможе більш ретельно та на постійній основі надавати допомогу сину в навчанні та його розумовому розвитку. Він - позивач офіційно працевлаштований у АТ КБ «Приватбанк», має достатнє матеріальне становище для забезпечення дитини всім необхідним, у тому числі одягом, взуттям, продуктами харчування, ліками, іграшками, тощо, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Позивач у позові вказує на те, що в інтересах сина є потреба проживати саме з батьком, оскільки мати дитини має захворювання, їй встановлено діагноз: гострий поліморфний розлад, шизофренія, дане захворювання вона має з 2010 року, періодично проходить лікування на стаціонарі. В періоди прогресування хвороби відповідач поводить себе замкнуто, не спілкується з дитиною, самостійно не в змозі піклуватися про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити нормальний догляд за дитиною, тому він вважає, що зможе більш повно забезпечити інтереси та всебічний розвиток дитини та для її психологічного стану буде краще жити з батьком, оскільки проживання дитини з матір`ю, враховуючи стан її здоров`я, може негативно впливати на її виховання та формування негативного психологічного здоров`я. Враховуючи те, що відповідач, як мама дитини, не працевлаштована, не має самостійного доходу, вона не зможе забезпечити та утримувати матеріально сина, його інтереси будуть порушуватись, тому він вважає, що дитина має залишатись на його самостійному утриманні. Він судимості не має, на обліку з приводу наркологічної залежності не перебуває, є здоровим, хронічних захворювань не має. Визначення судовим рішенням місця проживання дитини разом з батьком надасть у майбутньому можливість реалізувати йому та його сину право на свободу пересування та вибір місця проживання, право на освіту, охорону та соціальний захист дитини. Він не має мети обмежити спілкування та побачення своєї дитини та її матері, тобто законні права відповідача щодо її дитини порушуватись не будуть з його боку. Оскільки між ним та відповідачем останнім часом виникають суперечки щодо постійного місця проживання дитини, враховуючи стан здоров`я відповідача, котра за психологічним станом здоров`я в повній мірі не може надати належний догляд за дитиною, а також те, що він на даний час самостійно виховує та утримує сина, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом, оскільки визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з ним буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ухвалою суду від 19 червня 2024 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду.?

Позивач та його представник у судовому засіданні 04.10.2024 підтримали заявлені позовні вимоги з урахуванням їх уточнення та, посилаючись на обставини, викладені у позові, просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні 04.10.2024 позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, вказала, що вона не має постійного самостійного доходу, має хронічне психіатричне захворювання, тому вважає, що для їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно буде краще визначити місце проживання разом з батьком, який його повністю матеріально утримує та займається його вихованням та розвитком. Дитина наразі проживає з батьком, вона приїздить до дитини на вихідних, допомагає у побуті або коли дитина хворіє

Представник третьої особи у судовому засіданні 04.10.2024 не заперечувала проти задоволення позовних вимог в межах висновку адміністрації від 30.05.2024.

В подальшому у наданій суду 18.11.2024 заяві представник позивача позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу у відсутність позивача та його представника.

У поданій суду 18.11.2024 заяві представник третьої особи просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в межах висновку адміністрації від 30.05.2024.

Відповідач у дане судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява від 15.05.2024 про розгляд справи у її відсутність.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи 18 листопада 2024 року здійснювався судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, вислухавши позивача з представником, відповідача, представника третьої особи, малолітнього свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.?

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.?Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.?Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.?

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України?суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.?Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.?Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.?

Згідно до ст. 15 ЦК України?кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.?Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України?кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України?доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.?Ці дані встановлюються такими засобами:?1) письмовими, речовими і електронними доказами;?2) висновками експертів;?3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України,?належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.?Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.?Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.?Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до?ст. 79 ЦПК України,?достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що?достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України,?кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.?Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.?Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.?

Судом встановлено, що 01.10.2011 між позивачем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 135.

Сторони є батьками малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25.06.2013 Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 771.

Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, оскільки за їх твердженням виникли непереборні протиріччя в поглядах на подальше сімейне життя, ведення спільного побуту, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними сімейних відносин. На час звернення з даним позовом в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська перебуває справа № 203/7512/23 про розірвання між ними шлюбу.

Після припинення шлюбних відносин малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично залишився проживати з батьком - позивачем у даній справі за адресою його реєстрації в АДРЕСА_1 , де вони раніше проживали разом з відповідачкою, що підтверджується Актом від 08.10.2024, складеним Головою правління ОСББ «Героїв 23» за участю мешканців будинку АДРЕСА_2 . Вбачається, що вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.07.2014, виданого та посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2019, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко Т.П., Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24466203 та № 181150100.

Встановлено, що між ОСОБА_1 як батьком та сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склались дуже тісні та добрі взаємовідносини, дитина має повну прихильність до батька, за місцем проживання дитини позивачем створені всі належні умови для його фізичного, духовного та морального розвитку, вони проживають у три-кімнатній квартирі, у дитини є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним для його віку і навчання та розвитку його інтересів, наявні одяг та взуття відповідно віку. Вказане підтверджується Актом обстеження умов проживання від 21.08.2024, складеним спеціалістами Управління - служби у справах дітей Соборного району Дніпровської міської ради, якими проведено обстеження умов проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує Дніпровський ліцей №111 ДМР, в якому він навчається вже 4 роки, батько відводить його на заняття, цікавиться його шкільним життям, спілкується з вчителями, відвідує футбольну секцію та секцію шахів, що підтверджується, зокрема, позитивними характеристиками на ОСОБА_1 - батька ОСОБА_3 : від 17.01.2024, виданою ДЮСШ-2 з футболу та виданою КПНЗ «Дитяча-юнацька спортивна школа №9 ім. Міжнародного гросмейстера О.С. Мороза» Дніпровської міської ради від 18.01.2024.

Встановлено, що дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повністю перебуває на утриманні батька ОСОБА_1 , який займається вихованням сина, його матеріальним забезпеченням, піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток.?

Позивач ОСОБА_1 має вищу освіту з відзнакою, у 2002 році отримав EF SET Certificate про підтвердження володіння англійською мовою на рівні В1 (Intermediate), виграв грант IT-Generation та отримав Сертифікат програміста Python Developer. Як зазначає позивач, вказані обставини та знання дуже позитивно впливають та впливатимуть на розвиток дитини, її здібності, він зможе більш ретельно та на постійній основі надавати допомогу сину в навчанні та його розумовому розвитку.

Позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований у АТ КБ «Приватбанк», працює на посаді провідний економіст, він має достатнє матеріальне становище для забезпечення дитини всім необхідним, у тому числі одягом, взуттям, продуктами харчування, ліками, іграшками, його щомісячна заробітна плата складає 27929,00 грн., позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 11.10.2024 та характеристикою, виданими АТ КБ «Приватбанк», а також ОСББ «ГЕРОЇВ 23».

Відповідно до Довідки від 16.11.2024 № 20.1.0.0.0/7-241116/1457, виданої АТ КБ «Приватбанк» Територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 включений до списку військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, який Банк листом від 31.10.2024 №Е.28.0.0.0/2-241031/76052 подав на розгляд Національному банку України для відповідного подання про погодження бронювання працівників Міністерству оборони України. У свою чергу, НБУ вже погоджено список та поданий Міністерству оборони України листом від 04.11.2024 № 56-0009/83237.

Згідно з Витягом з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 05.01.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває; позивач на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є здоровим, хронічних захворювань не має, що підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідач - мати дитини ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_3 , вона не працевлаштована, не має самостійного доходу та коштів на утримання дитини, що вона підтвердила в судовому засіданні.

ОСОБА_2 має захворювання, їй встановлено діагноз: гострий поліморфний розлад, шизофренія, дане захворювання вона має з 2010 року, періодично проходить лікування в стаціонарі. Відповідно до Довідки від 24.10.2024 № 14/4066, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває під наглядом лікаря-психіатра центру психіатричної допомоги дитячому та дорослому населенню КНП «КЛШМД» ДМР з діагнозом: Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії з 03.10.2010.

Як зазначає позивач, в періоди прогресування хвороби відповідач поводить себе замкнуто, не спілкується з дитиною, самостійно не в змозі піклуватися про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити нормальний догляд за дитиною, тому він вважає, що він зможе більш повно забезпечити інтереси та всебічний розвиток дитини та для її психологічного стану буде краще жити з батьком, оскільки проживання дитини з матір`ю, враховуючи стан її здоров`я, може негативно впливати на її виховання та формування негативного психологічного здоров`я у дитини.

Вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30.08.2024, яка вступила в законну силу, ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави за те, що вона 11.08.2024 близько 11-00 г., знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_1 , а саме вживала словесні образи, а також вдарила останнього кулаком по тулубу, що не спричинило тілесних ушкоджень, однак, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілій особі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що спочатку вона не погоджувалась з позовними вимогами позивача, між ними існували суперечки щодо місця проживання дитини, проте згодом вона зрозуміла, що в інтересах дитини доцільно проживання із батьком. Наразі вона позовні вимоги визнає, вказала, що вона не має постійного самостійного доходу, має хронічне психіатричне захворювання, за її теперішнім місцем проживання відсутні належні умови для проживання дитини, тому вона вважає, що для їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно буде краще визначити місце проживання разом з батьком ОСОБА_1 , який його повністю матеріально утримує та займається його вихованням та розвитком, що відповідатиме інтересам дитини. Дитина наразі проживає з батьком, вона приїздить до дитини на вихідних, допомагає у побуті або коли дитина хворіє.

В судовому засіданні малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснив, що він живе з батьком по АДРЕСА_1 і бажає жити з батьком, який створив для нього всі умови для проживання та навчання, у нього є своя кімната, кровать, батько його виховує, водить до школи та на зайняття шахматами, футболом, батько допомагає йому робити уроки, гуляє з ним, батько працює в Приватбанку економістом. До 7 років він жив з мамою у бабусі, а батько у себе в квартирі, де він робив ремонт, а потім він переїхав до квартири батька, у нього там нові друзі, він ходить у школу, він хоче жити з батьком. Його мати ОСОБА_8 живе з бабусею ОСОБА_9 , мама приїздить до нього на вихідні, вони спілкуються, гуляють, іноді вони їздять до місця проживання мами і бабусі, йому з батьком цікавіше спілкуватися.

Таким чином, судом встановлено, що дитина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , який самостійно утримує дитину, опікується інтересами і потребами дитини, піклується про сина, займається його вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям, приводить сина до шкоди та забирає його зі школи, слідкує за здоров`ям та зовнішнім виглядом дитини, постійно цікавиться досягненнями та успіхами сина у навчанні та його поведінкою, дитина виявила бажання проживати з батьком, про що повідомила в судовому засіданні. Позивачем створені найкращі умови для дитини, у хлопчика є своя дитяча кімната, дитину забезпечено батьком речами для навчання, розвитку та іграшками, одягом та взуттям, мати у матеріальному забезпеченні сина ніякої участі не приймає, що вона підтвердила в судовому засіданні. Як зазначив позивач, він не має мети обмежити спілкування та побачення своєї дитини з матір`ю, тобто законні права відповідача щодо її дитини порушуватись не будуть з його боку, до суду він звернувся із вказаним позовом, оскільки останнім часом між ним та відповідачкою виникали суперечки щодо постійного місця проживання дитини, тому виникла необхідність у його зверненні до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.?

Згідно з частиною третьою статті 29 ЦК?України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до?статті 153 Сімейного кодексу України?мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою,?крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст.154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно вимог ч.1 ст. 161 СК України спір вирішується не з приводу встановлення адреси місця знаходження дитини, а з приводу проживання дитини з одним із батьків, які є вільними у виборі місця проживання та пересуванні в силу ст. 33 Конституції України, ч.ч.1, 6 ст. 29 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та можуть мати одночасно кілька місць?проживання (ч.6 ст. 29 ЦК України), і у такому разі особа?здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором (ст. 6 Закону № 1382-IV), а наявність такої реєстрації не обмежує право особи на вибір іншого місця проживання.

Відповідно до ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Згідно зі ст. ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Абзацом 2 ч.1 ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.?

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При розгляді справи судом не встановлена наявність обставин, передбачених ч.2 ст.161 СК України, натомість вбачається, що позивач має самостійний дохід, працює, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується.

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява N 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7?ст. 7 СК України?при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.?

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, зокрема, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.?

Відповідно до положень??статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.?

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 5/6-74 від 30.05.2024, орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Даний висновок обґрунтовано тим, що батько дитини характеризується позитивно, 09.05.2024 співробітниками управління-служби у справах дітей був здійснений вихід за адресою АДРЕСА_1 , з`ясовано, що умови проживання задовільні, для дитини є окрема кімната, обладнана всім необхідним для проживання, зі слів ОСОБА_2 вона перебуває на обліку у психіатра, подавати зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 не планує. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були присутні на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, ОСОБА_2 підтвердила своє психіатричне захворювання та зазначила, що не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком.

Вбачається, що син сторін виявив бажання проживати тільки із батьком, він прив`язаний до нього, знаходить із ним спільну мову, про що він вказав в судовому засіданні. Зазначені вище обставини не заперечуються і матір`ю дитини, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання свого сина та його перебування на повному фінансовому утриманні батька.

Таким чином, судом встановлено, що позивач самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , який проживає разом з ним, мати дитини не приймає участі в її утриманні і з огляду на встановлені судом обставини та наведені положення законодавства, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що за встановлених під час розгляду справи обставин, з урахуванням обставин належного піклування позивача за дитиною, інтересам дитини відповідатиме проживання разом з батьком, що не тягне за собою обмеження матері у праві спілкування і участі у вихованні дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, що буде відповідати найкращим інтересам дитини.

За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши дитину на його самостійному вихованні та утриманні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева