Справа № 686/414/24
Провадження № 2/686/1943/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 вересня 2024 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання - Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу № 686/414/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради

про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. З 2013 року мати одноосібно займається вихованням сина, батько жодної участі у вихованні дитини не приймає, має заборгованість зі сплати аліментів. Поведінка відповідача є винною, він свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду.

11.01.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

04.04.2024 року справу призначено до слухання по суті.

27.05.2024 року від третьої особи надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених у позові і просила їх задоволити, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направляв.

Від представника третьої надійшла заява про слухання справи у їхній відсутності на підставі наданого висновку щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження.

Рішенням суду від 11.09.2014 року у справі №686/12821/14 шлюб між ними розірвано.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа №686/4139/18 від 09.10.2018 року, станом на 09.11.2023 року заборгованість по аліментах складає 12 249,50 грн.

Батько дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, жодного разу не приводив та не забирав дитину із закладів дошкільної та шкільної освіти, мати виховує сина самостійно, батько участі у вихованні сина не бере, батьківські збори не відвідує, навчанням і вихованням дитини не цікавиться. Також батько не цікавиться станом здоров`я сина та наданням йому медичної допомоги.

11.07.2018 року позивачка уклала шлюб та відповідно до довідки ОСББ «Прима-52», ОСОБА_4 проживає разом із мамою та вітчимом, а також сестрою. Діти охайні, доглянуті. За весь час проживання за даною адресою, батько дитини, ОСОБА_2 , жодного разу не з`являвся.

Дані обставини підтверджуються копіями письмових доказів, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, ОСОБА_2 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Поведінка ОСОБА_2 є винною, він свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, доказів щодо можливості змінити поведінку батька у кращу сторону, суду не надано.

Однак, відповідно до висновку органу опіки та піклування від 24.05.2024 року №1291/01-31, який долучено до матеріалів справи, є недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У висновку вказано, що органу опіки та піклування не надано інформації, яка підтверджує винну поведінку батька, свідоме нехтування батьківськими обов`язками. На засіданні комісії неповнолітній ОСОБА_3 сказав, що батько йому не телефонує, не вітає з днями народження, не відвідує та підтримує наміри матері щодо позбавлення батьківських прав батька. А тому орган опіки та піклування вважає, що немає підтвердження, що позбавлення батька батьківських прав змінить життя дитини на краще.

Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи.

Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Також у п. 16 зазначено, що Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На підставі викладеного суд вважає, що ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, в судовому засіданні доведено повністю, батько не цікавиться дитиною, не приймає участі у його вихованні, мати наполягає на позбавленні відповідача батьківських прав, а тому суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, так як це найкраще відповідатиме її інтересам.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 164 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 - 1 073,60 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного тексту рішення 19.09.2024 року.

Суддя