справа № 361/33/24
провадження № 2/361/2396/24
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_1 до суду з позовом, у якому просила визнати за останньою у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько недієздатної ОСОБА_1 ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина на все належне на день смерті майно, зокрема, на житловий будинок, загальною площею 115,5 м2, житловою площею 76,0 м2, із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , позивач як єдиний спадкоємець першої черги у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте 13 жовтня 2023 року нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на вказане вище нерухоме майно відмовлено, через відсутність належним чином оформлених спадкодавцем документів, які підтверджують право власності на спадкове майно, тому вона змушена звернутися до суду.

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 зазначеного спірного житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами підтверджується витягом з погосподарської книги виконкому Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області за № 672 від 06 грудня 2003 року.

Законний представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та представник позивача адвокат Коваленко М.В. у судове засідання не з`явилися, остання подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує повністю, просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача та задовольнити заявлені позовні вимоги повністю.

Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі їхнього представника за наявними у матеріалах справи доказами.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, 25 серпня 2019 року їй встановлено 2 групу інвалідності безстроково, рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2020 року у цивільній справі № 741/1398/19 позивача ОСОБА_1 визнано недієздатною особою та призначено її опікуном матір ОСОБА_2

23 січня 2023 року рішенням Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/80/22, що набрало законної сили, строк дії вказаного рішення продовжено на два роки із дня набрання ним законної сили 23 лютого 2023 року.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 років у селі Шевченкове Броварського району Київської області помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21 січня 2023 року, копіями свідоцтв про народження позивача серії НОМЕР_2 від 19 вересня 2001 року.

Із спадкової справи № 298/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеної 29 червня 2023 року Першою броварською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 29 червня 2023 року у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 звернулася опікун ОСОБА_2 від імені недієздатної дочки померлого ОСОБА_1 .

Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні.

Суд встановив, що на день смерті спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності належав будинок садибного типу із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом № 73 директора радгоспу Бобрицький від 20 лютого 1989 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 0,07 га під забудову.

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області від 26 квітня 1989 року відповідно до вказаного наказу ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку у АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,07 га.

Згідно із витягом із рішення виконавчого комітету Броварської районної ради народних депутатів Київської області від 23 січня 1990 року № 27, надано дозвіл госпрозрахунковому проектно-виробничому архітектурно-планувальному бюро при головному архітекторі району на виготовлення і оформлення технічної документації на будівництво за вказаною адресою двоповерхового з мансардою житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_3 , строк будівництва 3 роки із 1989 по 1992 роки.

31 січня 1990 року виконавчим комітетом Броварської районної ради народних депутатів Київської області зареєстровано за № 335 паспорт на забудову земельної ділянки площею 0,07 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт належності ОСОБА_3 зазначеного спірного нерухомого майна підтверджується витягом з погосподарської книги виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області вих. № 672 від 06 грудня 2023 року, із якого видно, що згідно із записами в погосподарській книзі № 3 за 2021-2025 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 , за спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться домоволодіння за наступною адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок та земельну ділянку не видавалося.

Згідно із технічним паспортом на житловий будинок садибного типу із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленим 04 серпня 2023 року за замовленням позивача ОСОБА_1 , за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок, 1989 року побудови, позначений на плані А, загальною площею 115,5 м2, житловою площею 76,0 м2; ганок 1989 року побудови; із господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, сарай В, погріб Г, огорожа № 1, хвіртка № 2, 1960-1989 року побудови.

13 жовтня 2023 року постановою державного нотаріуса Першої броварської державної нотаріальної контори Журавської В.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_1 відмовлено, оскільки спадкоємцем не надано нотаріусу документів, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вказане вище нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди до спадкоємців є набуття спадкодавцем за життя зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У ч. 2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року № 1952-IV, який набрав чинності 03 серпня 2004 року, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 3 цього ж Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, зареєстрованим 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (із подальшими змінами), яке теж втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14 грудня 2012 року.

Вказана Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20).

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року, у цих книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення будинку в експлуатацію. Записи в погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

До часу набрання чинності ЦК України та Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації.

Судом встановлено, що на момент побудови спірного спадкового житлового будинку (1989 рік) чинне законодавство не передбачало обов`язкового отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, підтвердженням належності спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідні записи, зроблені в обліковій картці об`єкта погосподарського обліку на території якої знаходиться спірний спадковий житловий будинок.

Суд вважає, що у даному випадку право власності визнається дійсним, незалежно від наявності державної реєстрації права власності на житловий будинок, який побудований та оформлений у передбаченому законом порядку до набрання чинності 01 січня 2004 року ЦК України. У разі відсутності державної реєстрації за спадкодавцем права власності на спадкове нерухоме майно, спадкоємці, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, мають право на оформлення своїх спадкових прав.

Відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами унеможливлює видачу нотаріальною конторою спадкоємцю за законом, позивачу ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 , якому на праві власності належав спадковий житловий будинок.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 , якому на день смерті на праві власності належав спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, позначений на плані А, загальною площею 115,5 м2, житловою площею 76,0 м2, із господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, сарай В, погріб Г, огорожа № 1, хвіртка № 2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.