1Справа № 335/1132/24 2/335/1175/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2024 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.10.2015 по 30.11.2023 позивач надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Оплату за надані послуги відповідач не здійснював, у зв`язку із чим має заборгованість розміром 40 258,09 грн. Претензій щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 з позовом не погодилась з тих підстав, що у квартирі відсутнє централізоване гаряче водопостачання (було відключене), ще до моменту придбання відповідачем цієї квартири, що підтверджується рахунками на оплату. Робіт щодо підключення гарячого водопостачання не проводилось, а тому нарахування за цю послугу є безпідставними. Крім того, позивач не запрошував його для укладання договору. У квартирі ніхто не проживає і не користується житлово-комунальними послугами. Відтак, нарахуванню підлягають лише послуги з централізованого опалення. Також звернув увагу, що позовні вимоги заявлені поза межами строку позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судом проведено такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Позовна заява з доданими до неї документами була направлена відповідачу позивачем до звернення до суду із позовом, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями квитанції АТ «Укрпошта» від 19.01.2024, рекомендованого повідомлення про відправлення кореспонденції та опису вкладення у конверт (а.с. 8).

Копію ухвали від 05.02.2024, а також позовної заяви з додатками відповідач отримав особисто 15.03.2024 (а.с. 23).

26.03.2024 відповідачем подано відзив на позов з доданими до нього документами (а.с. 2549).

01.04.2024 надійшла відповідь позивача на відзив, в якій вказав, що перебіг строку позовної давності зупинявся на час карантину, який діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023, а з 24.02.2022 діє правовий режим воєнного стану, і строки позовної давності зупинені на період воєнного стану. З березня 2017 року позивач почав здійснювати нарахування за гаряче водопостачання в квартирі відповідно до Рішення Запорізької міської ради від 24.03.2017 № 142, відповідно до якого у разі відсутності споживача та не відключення від послуг централізованого постачання холодної та/або гарячої води, централізованого водовідведення, не опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та відсутності приладів обліку, здійснювати нарахування за послуги згідно зі встановленою нормою використання води з розрахунку одного мешканця, оскільки відповідно до реєстру зареєстрованих осіб в зазначеній квартирі відсутні зареєстровані особи. Доказів відключення квартири від централізованого постачання гарячої води відповідач не надав (а.с. 5257).

09.04.2024 від відповідача надійшло клопотання про застосування строку позовної давності за період з 01.10.2015 по 11.03.2017, в обґрунтування якого зазначав, що карантин на території України було введено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211. Строк позовної давності повинен застосовуватися до тих правовідносин, які виникли та існували до 11.03.2017, тобто до початку дії строку, після якого за чинним законодавством розпочалось переривання строку позовної давності через встановлення карантину, тобто 12.03.2020. Отже, частина позовних вимог заявлена позивачем поза межами позовної давності. Просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, позов задовольнити частково у межах строку позовної давності (а.с. 5862).

Також, 09.04.2024 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін (а.с. 6364).

Ухвалою від 12.04.2024 клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін залишено без задоволення, у розгляді справи оголошено перерву до 16.05.2024 (а.с. 65).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

З урахуванням викладеного, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.10.2015 по 30.11.2023 та довідки щодо заборгованості за надані послуги заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 40 258,09 грн. Зазначений розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку з урахуванням принципу змагальності.

Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 601004643 про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , між концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 є укладеним (а.с. 1214).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.

За умовами ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, що втратили чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85, але діяли у період виникнення заборгованості, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання; централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення квартири відповідача.

При цьому, суд вважає помилковими посилання відповідача на те, що по його квартирі не підлягала нарахуванню заборгованість за послуги з гарячого водопостачання, оскільки відповідно до Рішення Запорізької міської ради від 24.03.2017 № 142, у разі відсутності споживача та не відключення від послуг централізованого постачання холодної та/або гарячої води, централізованого водовідведення, не опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та відсутності приладів обліку, здійснювати нарахування за послуги згідно зі встановленою нормою використання води з розрахунку одного мешканця. У квартирі відповідача відсутні зареєстровані особи, що також зазначив відповідач у відзиві на позов. Отже, нарахування відповідачу проводилось за нормою використання води із розрахунку на 1 мешканця. Доказів відключення квартири від централізованого постачання гарячої води відповідач не надав. Долучені до відзиву відповідача рахунки на сплату за надані послуги стосуються періоду до 24.03.2017, тобто до прийняття вищезазначеного Рішення Запорізької міської ради. Також дані рахунки не є документами, що підтверджують факт відключення квартири відповідача від гарячого водопостачання. Відповідний акт про відключення гарячого водопостачання відповідачем не надано.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ними користувався, а тому виходячи із вищенаведених вимог законодавства відповідач був зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, а також наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Під час розгляду справи представник відповідача подав клопотання про застосування строків позовної давності.

Концерн «МТМ» був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти.

За період з 01.10.2015 по 30.11.2023 відповідачем послуги позивача не сплачувались, і відповідно переривання строку позовної давності не відбулося.

До суду із цим позовом позивач звернувся 30.01.2024.

Заперечуючи проти застосування наслідків пропуску строку позовної давності представник позивача посилалась на те, що відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні карантин для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID 19) було запроваджено з 12.03.2020 та продовжено у подальшому до 30.06.2023. З 01.07.2023 карантин скасований (інформація у загальному доступі в Інтернет ст. 82 ч. 3 ЦПК України).

Проте, не може продовжуватися автоматично строк позовної давності через карантин в силу вищезазначеного п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який закінчився ще до введення цього карантину, адже заборгованість заявлена позивачем до стягнення починаючи із 01.10.2015.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за період з 12.03.2017 (тобто, у межах 3-річного строку позовної давності, який було продовжено на час встановлення з 12.03.2020 карантину) по 30.11.2023.

З розрахунку суми позову випливає, що за період з 01.10.2015 по 01.03.2017 заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення склала 4 225,52 грн. У березні 2017 року відповідачу було нараховано 504,36 грн. за централізоване опалення та 303,73 грн. за гаряче водопостачання. Отже, за 11 днів березня 2017 року розмір нарахувань становить 178,97 грн. за централізоване опалення (504,36 : 31 день х 12 днів = 178,97 грн.) та 107,76 грн. за гаряче водопостачання (303,73 грн. : 31 день х 11 днів = 107,76 грн.). Таким чином, із загальної суми заборгованості належить вирахувати суму в розмірі 4 512,25 грн. (4 225,52 грн. + 178,97 грн. + 107,76 грн. = 4 512,25 грн.), яка заявлена поза межами строку позовної давності.

Таким чином, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності є обгрунтованим.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у межах строку позовної давності, тобто за період з 12.03.2017 по 30.11.2023, що відповідно до поданого позивачем розрахунку становить суму розміром 35 745,84 грн. (40 258,09 грн. 4 512,25 грн. = 35 745,84 грн.) У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто у розмірі 2 155,94 грн. (89% від 2 422,40 грн.)

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 30 листопада 2023 року в розмірі 35 745 (тридцять п`ять тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 84 коп., а також судовий збір у розмірі 2 155 (дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн. 94 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті 16 травня 2024 року.

Рішення складено в повному обсязі 20 травня 2024 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Шалагінова