ПОСТАНОВА

Іменем України

25 грудня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/3451/19

провадження № 22-ц/4809/1489/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гуцул Марина Сергіївна на заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2020 року (суддя Савельєва О.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 2008 року по 11.06.2010 року вона з ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У травні 2009 року вони припинили шлюбні відносини та з того часу їх спільна дочка жодного разу не бачила батька. На початку 2010 року їй стало відомо про те, що відповідач з 27.11.2009 знаходиться під вартою в Кіровоградському слідчому ізоляторі. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.06.2010 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі частини всіх видів доходів.

Вказала, що протягом десяти років відповідач жодного разу не відвідав дочку, не телефонував, не забезпечував належним вихованням та доглядом, не піклувався про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, не допомагав з навчанням чи матеріально, й взагалі дитиною не цікавився та не приймав жодної участі в її вихованні. Стягнені аліменти за рішенням суду він не сплачував, що підтверджується наявністю заборгованості, яка станом на 31.07.2019 становила 120581 грн. 23 коп. Через її відмову подати до ВДВС заяву про сплату аліментів у повному обсязі, через що відповідача не випускали за кордон, ОСОБА_1 почав її переслідувати та всіляко тиснути на неї через колег, знайомих та родичів. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Світловодської міської ради, куди він звернувся із заявою про надання йому часу для спілкування з дитиною, він не з`явився. В подальшому він не з`являвся до дитини й у час, що був визначений йому комісією: щотижня неділя, з 12 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, у присутності матері дитини. Жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною вона не чинила.

Посилаючись на те, що відповідач свідомо тривалий час нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини, просила позбавити його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2020 року позов задоволено.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2024 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заочне рішення про позбавлення його батьківських прав ухвалено без його участі. Суд позбавив його можливості бачитись зі своєю дочкою, спілкуватись та виконувати свої батьківські права, при цьому він бажав приймати активну участь у її житті, однак позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, розірвано 11.06.2010, після чого колишній дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с.8).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб, прізвище ОСОБА_7 після державної реєстрації шлюбу 13.07.2013 змінено на ОСОБА_8 (а.с.9).

На підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.06.2010 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 20.05.2010 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Довідка-розрахунок від 19.08.2019 свідчить про те, що заборгованість, яка утворилась за період з 20.05.2010 по 31.07.2019 за вказаним виконавчим листом, становить 120581 грн. 23 коп. (а.с.12-13).

З приводу переслідування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зверталась до Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою від 08.08.2019, яку зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області за №5869 від 08.08.2019 та проведено перевірку, про що повідомлено ОСОБА_2 листом від 21.08.2019 (а.с.14, 15).

У довідці від 27.08.2019 №27 вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вихованкою дошкільного навчального закладу №12 комбінованого типу з 01.06.2012 по 30.11.2012; батько дитини ніякої участі в житті дочки не приймав (а.с.20).

Згідно з довідкою від 15.08.2019 №42, ОСОБА_1 у дошкільному навчальному закладі №23, який відвідувала ОСОБА_3 з 03.12.2012 по 31.08.2015, не з`являвся, батьківську плату не вносив, вихованням дочки не цікавився (а.с.21).

Батько учениці 5 класу ОСОБА_3 ОСОБА_1 , за період навчання дитини в школі на батьківський зборах та заходах присутнім не був, навчання дочки не цікавився, що зазначено в довідці від 15.08.2019 №254 (а.с.22).

Виписка з протоколу ЛКК від 20.08.2019 №3/366 свідчить про те, що згідно з медичною документацією, медичний догляд, як за здоровою так і за хворою дитиною, здійснювала мати (а.с.23).

Акт про стан житлово-побутових умов та рівень виховання у сім`ї складено 13.09.2019. В даному акті зазначено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_2 проживають по АДРЕСА_1 з 2012 року. До складу сім`ї входять дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_10 . Батьки належно виховують своїх дітей, піклуються про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Діти виховуються в позитивній атмосфері, в любові та піклуванні. Діти відвідують шкільні, дошкільні та позашкільні заклади. Батьки дбають про забезпечення та організацію дозвілля дітей, відвідування розважальних заходів. Діти забезпечені належним навчальним приладдям, мають окрему кімнату та індивідуальні робочі місця, а також місця для сну та ігор, вони ввічливі, мають охайний та доглянутий вигляд (а.с.24).

З метою спілкування та участі у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька ОСОБА_1 призначено порядок його спілкування з дитиною: щотижня неділя, з 12 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, у присутності матері дитини, про що прийнято рішення виконавчим комітетом Світловодської міської ради від 26.09.2019 №694 (а.с.25).

Для зустрічі з малолітньою дочкою ОСОБА_3 в період часу з 12 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин 29.09.2019, 06.10.2019, 13.10.2019, 20.10.2019, 27.10.2019, 03.11.2019, 10.11.2019, 17.11.2019 та 24.11.2019 ОСОБА_1 не з`явився, про що складено відповідні акти (а.с.26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34).

Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 04.06.2020 №01-16/151/2 свідчить про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.118-119).

Встановивши дані обставини справи, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню та вихованню своєї дочки, не вживає заходів для задоволення життєво важливих потреб дитини, свою поведінку в кращу сторону не змінив, що свідчить про свідоме нехтування ним своїх батьківських прав.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21)).

Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання (частина друга статті 18 СК України).

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23)).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено, що:

«тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 послався на те, що він мав бажання спілкуватися з дочкою, але позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні з нею, проте вказані доводи спростовуються актами про неявку відповідача на визначений виконавчим комітетом Світловодської міської ради Кіровоградської області час для зустрічей з дочкою.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів того, що він вживав заходів для спілкування з дитиною та її виховання, що свідчить про його незацікавленість життям дитини.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що відповідає встановленим обставинам справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гуцул Марина Сергіївна, залишити без задоволення.

Заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.01.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич