Справа № 202/4797/23
Провадження № 2/202/130/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

06 грудня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з позовомпро стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги банку обґрунтовані тим, що 31 січня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 2233/804, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 11 200,00 доларів США на строк з 31 січня 2008 року по 20 січня 2033 року зі сплатою процентів 14,5 % річних.

За умовами пункту 1.4 кредитного договору кредит надавався на придбання нерухомості житлового будинку загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3.3.1. кредитного договору позичальник зобов`язалася здіи?снювати повернення кредиту, сплату процентів та всіх комісіи?них платежів у передбачені цим договором строки.

Згідно з пунктом 3.1.10. на залишок простроченоі? заборгованості за кредитом процентів нарахувуються виходячи з процентноі? ставки, зазначеноі? у п. 1.1., збільшеноі? на один процент (тобто в розмірі 15,5 % річних), починаючи з дня виникнення простроченоі? заборгованості.

Згідно з пунктом 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов`язалася здіи?снювати повернення суми кредиту щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/300 від суми отриманого кредиту, що становить 37,33 доларів США.

За умовами пункту 3.3.4. позичальник зобов`язалася здіи?снювати щомісячно, один раз на місяць не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та в день и?ого закінчення строку, на якии? надано кредит, відповідності з п.1.1 та/або п.1.6. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в тому числі у зв`язку з порушенням виконання умов цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору, з урахуванням п.4.1. цього договору, комісію за обслуговування кредиту згідно з п. 1.3. цього договору та проценти за користування кредитом, виходячи з процентноі? ставки, зазначеноі? в п.1.1. цього договору.

У разі виникнення простроченоі? заборгованості за кредитним договором позичальник зобов`язалася сплачувати процентів за користування кредитом виходячи з процентноі? ставки, встановленоі? п. 3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченоі? заборгованості за кредитом за кожен день прострочення.

Пунктом 3.1.7. кредитного договору встановлено, що проценти нараховуються за зобов`язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня и?ого погашення, враховуючи першии? день кредиту та не враховуючи останніи? день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком і відповідачем був укладений договір іпотеки № 453 без оформлення заставноі?, якии? посвідчено нотаріусом першоі? Краматорськоі? державноі? нотаріальноі? контори Солови?овою Є.А. 31 січня березня 2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 619.

Предметом іпотеки є житловии? будинок загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності.

Відповідач своі? зобов`язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого утворилася прострочена заборгованість за зобов`язаннями по кредитному договору.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 2233/804 від 31.01.2008 станом на 13.09.2022 становить 32 365,10 доларів США, з яких:

- заборгованість по кредиту строкова 0,00 доларів США;

- заборгованість по кредиту прострочена 10 809,18 доларів США;

- заборгованість по процентам поточна 0,00 доларів США;

- заборгованість по процентам прострочена 21 555,92 доларів США.

Рішення Краматорського міського суду Донецькоі? області від 11.03.2010 року у справі № 2-783/2010 задоволено позов банку до відповідача та в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на вищевказании? предмет іпотеки.

Однак, враховуючи діючии? мораторіи? на звернення стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки житла, укладеними як забезпечення зобов`язань за кредитними договорами в іноземніи? валюти, позичальники за якими мають статут тимчасово переміщеноі? особи, виконати вказане рішення на дании? час неможливо.

Банк посилається на те, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великоі? Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18), відповідно до частини першоі? статті 1048 та частини першоі? статті 1054 ЦК Украі?ни кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першоі? статті 1048 ЦК Украі?ни про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншоі? домовленості сторін може бути застосовании? лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК Украі?ни право кредитодавеця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК Украі?ни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до приписів абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК Украі?ни щомісячна виплата процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншоі? домовленості сторін може бути застосовании? лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

При цьому приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо іншии? розмір процентів не встановлении? договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченоі? суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Якщо ж в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК.

Відповідно до пункту 3.1.10. кредитного договору встановлено, що за користування кредитним коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 15,5%, а проценти нараховуються за зобов`язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня и?ого погашення (п.3.1.7. кредитного договору).

Таким чином, банк не позбавлении? права на отримання належних и?ому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пункту 3.1.10. кредитного договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК Украі?ни, що узгоджується з правовою позицією Великоі? Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18; постанові від 24.01.2019 року у справі № 5017/1987/2012 та постанові Верховного Суду від 18.02.2019 року у справі № 910/214449/17, а також в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 р. у справі № 323/3357/18-ц, провадження 61-17329св20.

За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2233/804 від 31.01.2008 станом на 13.09.2022 в загальному розмірі 32 365,10 доларів США, а також судові витрати.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2023 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце судового розгляду, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних даних та доказів у відсутність відповідача.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Судом установлено, що 31 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 2233/804, відповідно до умов якого банк зобов?язався надати позичальнику кредит на придбання нерухомості в сумі 11 200 доларів США на строк з 31 січня 2008 року до 30 січня 2033 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом 14,5% річних.

Згідно з пунктом 3.1.10. Кредитного договору на залишок простроченоі? заборгованості за кредитом проценти нарахувуються виходячи з процентноі? ставки, зазначеноі? у п. 1.1., збільшеноі? на один процент (тобто в розмірі 15,5 % річних), починаючи з дня виникнення простроченоі? заборгованості.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 2233/804 від 31.01.2008 року між банком і ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки № 453 від 31.01.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою Є.А. та зареєстрований у реєстрі за № 619, згідно з умовами якого відповідач передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом установлено, що в 2010 році Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, виселення та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 березня 2010 року у справі № 2-783/2010 задоволено позов банку та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 2233/804 від 31.01.2008 року в сумі 12026,05 доларів США, яка складається зі строкової заборгованості за кредитом у сумі 10416,07 доларів США, заборгованості за простроченим кредитом у сумі 393,11 доларів США, заборгованості за простроченими процентами в сумі 1216,87 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 1957,43 грн.

Цим же рішенням в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 12 026,05 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у сумі 1957,43 грн. звернуто стягнення на предметі іпотеки: будинок та дворові будівлі, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що складається з жилого будинку «А-1» житловою площею 31,2 кв.м., загальною площею 52,2 кв.м., літньої кухні «Б», сараїв «В, Ж, З», душу «Г», вбиральні «Д», гаражу «Е», шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Укргазбанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Укргазбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, за початковою ціною продажу в розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

В своєму позові банк просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 13.09.2022 в розмірі 32 365,10 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 10 809,18 доларів США та простроченої заборгованості по процентам у розмірі 21 555,92 доларів США.

В обґрунтування своїх позовних вимог банк надав розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на серпень 2011 року сума заборгованості по кредиту склала 10 809,18 доларів США. Крім того за період з 31.01.2008 по 13.09.2022 банком нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 21 555,92 доларів США. Всього сума боргу становить 32 365,10 доларів США.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, за змістом наведених норм законодавства, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики та сплати процентів і інших сум, нарахованих згідно з умовами договору (неустойки, комісії тощо).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Суд враховує, що згідно з кредитним договором кредит був наданий відповідачу в сумі 11 200 доларів США на строк з 31 січня 2008 року до 30 січня 2033 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом 14,5% річних, а на залишок простроченоі? заборгованості за кредитом у розмірі процентноі? ставки, зазначеноі? у п. 1.1. Кредитного договору, збільшеноі? на один процент (тобто в розмірі 15,5 % річних), починаючи з дня виникнення простроченоі? заборгованості.

Через порушення відповідачем умов укладеного кредитного договору банк правомірно скористався своїм правом вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені за порушення умов договору, звернувшись у 2010 році до суду з позовом про стягнення з відповідача таких сум, а саме строкової заборгованості за кредитом у розмірі 10416,07 доларів США, заборгованості за простроченим кредитом у сумі 393,11 доларів США, заборгованості за простроченими процентами в сумі 1216,87 доларів США.

Тим самим позивач як кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки і комісії, з чим погодився суд, який задовольнив позовні вимоги банку, стягнувши з відповідача заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі.

В свою чергу, звернувшись у 2023 році до суду з позовом до ОСОБА_2 , банк просить стягнути заборгованість за кредитом, яка вже була стягнута з відповідача заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 березня 2010 року в розмірі 10 809,18 доларів США (10416,07 + 393,11), а також проценти в період з 31.01.2008 по 13.09.2022 в розмірі 21 555,92 доларів США, що нараховані за ставкою 15,5 % річних, та включають раніше стягнуту суму заборгованості за процентами в розмірі 1216,87 доларів США.

Суд не може погодитися з доводами банку про те, що рішення суду від 11 березня 2010 року стосувалося лише звернення стягнення на предмет іпотеки, а не стягнення заборгованості, оскільки за змістом цього судового рішення судом було стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 2233/804 від 31.01.2008 року в сумі 12026,05 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 1957,43 грн., а також у рахунок погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок та дворові будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто судом було застосовано два способи захисту прав кредитора: як направлений на примусове стягнення заборгованості, так і на погашення такої заборгованості за рахунок заставного майна.

Отже, законні підстави для повторного стягнення з відповідача на користь позивача сум заборгованості, в тому числі кредиту та процентів, відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження"№ 606-ХІV від 21 квітня 1999 року був встановлений строк для пред?явлення виконавчого листа до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред?являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частин четвертої - шостої статті 12 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв?язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред?явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 5-7 статті 81 ЦПК України кожнасторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять даних про те, чи було стягувачем вчасно отримано виконавчий лист на підставі вищевказаного судового рішення, чи відкрито виконавче провадження або чи не пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 2233/804 від 31.01.2008 року в сумі 12026,05 доларів США.

Такі докази ані при зверненні до суду, ані під час судового розгляду позивачем не надано.

У зв`язку з цим суд враховує, що статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання.

Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зроблено висновок, що «натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку».

Приймаючи до уваги, що, звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитним коштами, нарахованих після закінчення строку кредитування на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, банк не надав належних доказів наявності у нього права на примусове стягнення раніше присудженої суми заборгованості за кредитним договором, зокрема, що ним не було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення процентів необхідно відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Суд вважає, що правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 323/3357/18, на які посилається позивач, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки обставини такої справи не є релевантними з обставинами дійсної справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 281-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Наталія МАРЧЕНКО