Справа № 367/1837/24
Провадження №2/367/3193/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Миколаєнко П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська державна нотаріальна контора про визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська державна нотаріальна контора про визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_6 та після її смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачі стверджують, що за життя мати набула право власності на вищевказану квартиру на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бучанської селищної ради від 11 квітня 2006 року згідно рішення від 14.02.2006 № 52.

Позивачі наголошують, що спадщину вони прийняли, подавши нотаріусу відповідні заяви.

04 вересня 2018 року в Бучанській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 119/2018 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Крім того, зазначають, що спадщину також прийняв чоловік померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 . Однак, свої спадкові права не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_3 спадщину не прийняв.

Постановою №211/02-31 від 20.02.2024 державного нотаріуса Бучанської державної нотаріальної контори Київської області Чернишовою В.В. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки майно, яке спадкується, перебуває у спільній сумісній власності подружжя, розмір частки спадкодавців за цивільно-правовою угодою чи за рішенням суду не визначався, а чоловік - ОСОБА_7 за життя свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті своєї дружини - ОСОБА_6 не отримав, а тому неможливо встановити склад спадкового майна.

Таким чином, відсутність визначення частки спадкодавця у спадковому майні, позбавляє позивачів права на можливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, а тому вони вимушені звернутися до суду з вищевказаним позовом. 28 травня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що погоджується із позовними вимогами частково, оскільки він відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору: Бучанська державна нотаріальна контора про визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивачі не з`явилися, через канцелярію суду представник позивачів адвокат Ракітіна Л.Д. подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати у їх відсутність.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, до суду направив заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання третя особа державний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Чернишова В.В. не з`явилася, до суду направила заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим р/бюро ЗАГС м. Києва від 15.08.1980, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками якого записані: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Ленінградським відділом ЗАГС м. Києва від 17.12.1980 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 , батьками якого записані: батько - ОСОБА_8 , мати- ОСОБА_9 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 змінив ім`я на « ОСОБА_10 », що підтверджується заявою про зміну імені, поданою 25.08.2019 року до Окружного суду США, Центральний округ штату Невада, яку було задоволено. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13 березня 1968 року, виданого Жовтневим ЗАГС м. Києва, ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані : батько - ОСОБА_8 , мати- ОСОБА_9 . Рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 07 серпня 1980 року шлюб зареєстрований в 1961 році між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було розірвано.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 1990 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 542, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 . Після укладення шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 205189151 від 24 березня 2020 року, ОСОБА_6 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності № б/н від 11 квітня 2006 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Бучанської селищної ради №52 від 14 лютого 2006 року. 15 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 . На день її смерті залишилося спадкове майно: частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

04 вересня 2018 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Фальковською Ларисою Михайлівною відкрито спадкову справу № 119/2018 до майна померлої ОСОБА_6 , номер спадкової справи у Спадковому реєстрі - 62938504. 31 серпня 2018 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 . На день її смерті залишилося спадкове майно: частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

13 вересня 2018 року ОСОБА_7 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_6 . На день її смерті залишилося спадкове майно: частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 30 грудня 2020 року відділом актів цивільного стану Департаменту охорони здоров`я штату Нью-Джерсі, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 . Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 211/02-31 від 20 лютого 2024 року, виданого державним нотаріусом Бучанської державної нотаріальної контори Чернишовою Вікторією Валеріївною відмовлено ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в оформленні нотаріальної дії, а саме у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова обґрунтована тим, що майно, яке спадкується, перебуває у спільній сумісній власності подружжя, розмір частки спадкодавців, на яке за цивільно-правовою угодою чи за рішенням суду не визначався, а чоловік померлої ОСОБА_15 за життя не отримав свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті своєї дружини ОСОБА_6 .

Судом досліджено звіт про проведення незалежної оцінки нерухомого майна, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_16 від 25 вересня 2023 року, ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 становить 2 037 432 (два мільйони тридцять сім тисяч чотириста тридцять дві) гривні 00 копійок. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який має бажання прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні. Згідно ст. 372 ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що у спільній сумісній власності спадкодавця ОСОБА_6 фактично перебувало 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку, що за ОСОБА_4 слід визнати право власності на 1/6 частини вищевказаної квартири та за ОСОБА_17 право власності на 1/6 частину квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Керуючись ст. ст. 12, 133, 141,206, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська державна нотаріальна контора про визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_3 становила її частину.

Визнати за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук