ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 463/2495/17

провадження № 61-4332св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Олійник А. С.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору),

відповідачі за первісним позовом і позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом, і позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_4 ,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 6 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Жовніра Г. Б., та постанову Львівського апеляційного суду

від 15 лютого 2021 року, прийняту колегією у складі суддів: Цяцяки Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кайзервальд-Львів» (далі - ОСББ «Кайзервальд-Львів»), ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів.

Позов обґрунтувував тим, що у договорах про спільну діяльність № 3, № 4

від 3вересня 2001 року зі змінами та доповненнями до них від 5 листопада

2001 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 помилково вказані членами

ОСББ «Кайзервальд-Львів», якими вони не є. У зазначених договорах вони є фізичними особами-співвласниками квартири

АДРЕСА_1 . Докази того, що вказані особи є членами

ОСББ «Кайзервальд-Львів», у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин просив: визнати договори про спільну діяльність № 3, № 4

від 3вересня 2001 року зі змінами та доповненнями до них від 5 листопада

2001 року недійсними в частині членства ОСОБА_2 та ОСОБА_5

в ОСББ «Кайзервальд-Львів» та визнати їх підписи в договорах - підписамифізичних осіб-співвласників квартири

АДРЕСА_1 ; встановити факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є та

не були членами ОСББ «Кайзервальд-Львів».

У лютому 2018 року ОСББ «Кайзервальд-Львів» (третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) звернулося з позовом до

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів.

Позов ОСББ «Кайзервальд-Львів»обґрунтовано тим, що підписи у договорах про спільну діяльність № 3, № 4 від 3вересня 2001 року зі змінами та доповненнями до них від 5 литопада 2001 року виконі не ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а іншими особами. Посилалося на відсутність доказів у матеріалах справи щодо

їх членства у ОСББ «Кайзервальд-Львів».

У зв`язку з викладеними обставинами, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, ОСББ «Кайзервальд-Львів» просило: визнати договори про спільну діяльність № 3, № 4 від 3вересня 2001 року зі змінами та доповненнями до них від 5 листопада 2001 року недійсними в частині членства ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в ОСББ «Кайзервальд-Львів» та визнати їх підписи у договорах - підписамифізичних осіб-співвласників квартири

АДРЕСА_1 ; встановити факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є та не були членами ОСББ «Кайзервальд-Львів».

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 6 листопада 2020 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета

спору, - ОСОБА_4 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСББ«Кайзервальд-Львів», та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСББ«Кайзервальд-Львів» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів про спільну діяльність.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що належним чином повідомлені позивач та представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, повторно не з`явилися в судове засідання, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому є підстави, передбачені пунктом 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (редакції, чинній на час постановлення ухвали, далі - ЦПК України), для залишення позовів без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 6 листопада 2020 року - без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду, зазначив, що

з листопада 2019 року розгляд справи відкладався шість разів, при цьому позивачі протягом 12 місяців не звернулися до суду з поясненнями стосовно зменшення кількості досліджуваних документів у письмовій формі та заявою про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Вказав, що процесуальний закон не пов`язує повторну неявку позивача в судове засідання з причиною такої неявки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи осіб, які її подали

У березні 2021 року ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору)звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просили скасуватиухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 6 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 лютого 2021 рокуі направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована порушеннями судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при постановленні ухвали про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України (редакції чинній на час постановлення ухвали).

Зазначають, що ОСОБА_1 77 років, він учасник ліквідації аварії на ЧАЕС, ОСОБА_4 74 роки, вона є особою з інвалідністю другої групи. Вони постійно хворіють і відносяться до групи підвищеного ризику, тому змушені були дотримуватись постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на територію України коронавірусу COVID-19» від 11 березня

2020 року № 211, а саме не могли відвідувати судові засідання та відповідно особисто надавати пояснення у справі. Їх представник ОСОБА_11 є особою з інвалідністю другої групи, тому також у групі ризику.

Вказують, що вони не зверталися до суду із заявою про участь в апеляційному розгляді справи в режимі відеоконференції через відсутність технічної можливості. Письмові пояснення щодо зменшення кількості досліджуваних документів не подавали, оскільки вважали за необхідне обговорити їх в судовому засіданні особисто з метою забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 9 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано її матеріали із суду першої інстанції. Підставою відкриття касаційного провадження у цій справі були доводи заявників про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 23 серпня 2024 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411,частиною другою

статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши правильність застосування норм матеріального права і додержання процесуального права в межах вимог та доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити

у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Отже, підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Завдання підготовчого провадження (частина перша статті 189 ЦПК України) та процесуальні дії, які вчиняються під час підготовчого засідання (частина друга статті 197 ЦПК України), вказують на те, що метою проведення підготовчого засідання є здійснення дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, а не розгляд та вирішення спору по суті.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

У той же час відповідно до статті 209, частини першої статті 211 ЦПК України розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат є завданням такої стадії як розгляд по суті, яка відбувається у формі судового засідання.

Підготовче засідання та судове засідання проводяться з різною метою, що обумовлено різними завданнями, які стоять перед підготовчим провадженням та розглядом по суті, формами проведення яких вони є.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зміст пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з вказаної підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 1 вересня 2021 року

у справі № 757/54510/17 (провадження № 61-2858св21), від 3 листопада

2021 року у справі № 564/2049/19 (провадження № 61-1392св21) та

від 1 листопада 2023 року у справі № 182/4364/19 (провадження № 61-8656св23), необхідність врахування яких узгоджується з частиною третьою статті 400 ЦПК України.

У справі, яка переглядається:

- ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 9 червня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСББ «Кайзервальд-Львів», ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів; розгляд справи призначено на 26 червня 2017 року о 14 год30 хв

(т. 1 а.с. 26);

- ухвалами Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2017 року, від 17 листопада 2017 року, від 5 січня 2018 року та від 10 січня 2018 року задоволено заяви про відводи (самовідводи) суддів (т.1 а.с. 87-89, 97, 122, 126);

- ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 січня 2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСББ «Кайзервальд-Львів», ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів; підготовче засідання призначено на 13 лютого 2018 року о 10 год, викликано учасників справи

у підготовче засідання (т. 1 а.с. 129, 130, 131, 132, 133, 134);

- 13 лютого 2018 року ОСББ «Кайзервальд-Львів» у підготовчому засіданні подало позов, який суд прийняв до розгляду; у справі оголошено перерву

до 11 год30 хв 12 березня 2018 року, повідомлено учасників справи про її розгляд (т. 1 а.с. 144-146, 210-211, 212);

- 12 березня 2018 року підготовче засідання відкладено до 10 год 5 квітня

2018 року, про що повідомлено учасників справи (т. 1 а.с. 219, 220, 221, 222, 223, 224);

- протокольною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 5 квітня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про продовження строку підготовчого засідання, у якому оголошено перерву до 26 квітня

2018 року о 15 год (т. 2 а.с. 21-22, 23);

- 16 квітня 2018 року у підготовчому засіданні проголошено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення доказів (т. 2 а.с. 33, 34);

- 26 квітня 2018 року о 15 год особи, які беруть участь у справі, у підготовче засідання не з`явилися, учасників справи викликано у підготовче засідання

на 24 травня 2018 року о 15 год30 хв (т. 2 а.с. 42, 43, 44, 45);

- 24 травня 2018 року підготовче засідання відкладено та викликано учасників справи на 14 червня 2018 року о 14 год30 хв (т. 2 а.с. 57, 58, 59, 60);

- 14 червня 2018 року о 14 год30 хв особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, учасників справи викликано у підготовче засідання на 15 серпня

2018 року о 10 год30 хв (т. 2 а.с. 65, 72, 73, 74, 75);

- ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2018 року

у підготовчому засіданні задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_11 про витребування доказів, повідомлено учасників справи про її розгляд 11 вересня 2018 року о 14 год (т. 2 а.с. 88, 89);

- 11 вересня 2018 року розгляд справи не відбувся, учасників справи викликано у підготовче засідання на 26 вересня 2018 року о 12 год30 хв (т. 2 а.с. 95, 96, 97, 98);

- ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2018 року

у підготовчому засіданні витребувано докази, повідомлено та викликано учасників справи на 10 жовтня 2018 року о 15 год30 хв (т. 2 а.с. 106, 108, 109);

- 10 жовтня 2018 року у підготовчому засіданні проголошено ухвалу, якою призначено у справі судову почеркознавчу експертизу (т. 2 а.с. 138-140, 141-142);

- 26 лютого 2019 року учасників справи викликано у підготовче засідання

на 11 березня 2019 року о 14 год30 хв (т. 2 а.с. 187, 188, 189, 190, 191);

- ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2019 року

у підготовчому засіданні зупинено провадження у справі на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 194);

- ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 5 листопада 2019 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 11 грудня 2019 року о 14 год30 хв про (т. 3 а.с. 11, 12, 13, 14, 15, 16);

- 11 грудня 2019 року фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою учасників справи (т. 3 а.с. 27);

- 17 грудня 2019 року учасників справи викликано у підготовче засідання

на 4 лютого 2020 року о 10 год (т. 3 а.с. 28, 29, 30, 31, 32);

- 4 лютого 2020 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19 березня 2020 року о 14 год30 хв, про що повідомлено осіб, які беруть участь у справі

(т. 3 а.с. 45, 46, 47, 48, 49);

- 19 березня 2020 року, 12 травня 2020 року, 22 червня 2020 року та 6 жовтня 2020 року фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою учасників справи (т. 3 а.с. 58, 70, 77, 87);

- 6 жовтня 2020 року учасників справи викликано у підготовче засідання

на 6 листопада 2020 року о 14 год30 хв (т. 3 а.с. 89, 90);

- 6 листопада 2020 року фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою учасників справи (т. 3 а.с. 100);

- ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 6 листопада 2020 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСББ «Кайзервальд-Львів».

Відповідно до частини другої статті 200 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У матеріалах цивільної справи відсутнє підтвердження закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, а саме відповідна ухвала Личаківського районного суду м. Львова.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали)).

Посилання судів попередніх інстанцій на те, що ОСОБА_1 не з`явився у судові засідання призначені на 19 березня 2020 року, 12 травня 2020 року,

22 червня 2020 року, 6 жовтня 2020 року та 6 листопада 2020 року, помилкові і не можуть бути підставою для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки на вказані дати призначалося саме підготовче засідання.

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов

неправильного висновку про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення місцевим судом оскаржуваної ухвали, оскільки залишив поза увагою обставини повторної неявки позивачів саме у підготовче засідання, а не у судове засідання по суті спору.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Разом з тим, касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не містить доводів, які спростовують висновки суду першої та апеляційної інстанцій в частині залишення без розгляду позову ОСББ «Кайзервальд-Львів», тому в цій частині оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Оскільки, ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 6 листопада

2020 року та постанова Львівського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року ухвалені з порушенням норм процесуального права, що перешкоджають подальшому провадженню у справі, то вказані судові рішення в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а в частині залишення без розгляду позову ОСББ «Кайзервальд-Львів» - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється на розгляд до суду першої інстанції, суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 6 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 6 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко А. С. Олійник В. В. Сердюк