Справа № 953/8073/24
Провадження № 2/953/3484/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Глос М. Л.,
за участю секретаря судового засідання Сороченко М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до ОСОБА_1 з позовом, у якому просить стягнути на його користь заборгованість за Договором № 0607-5984 від 27.01.2021 у загальному розмірі 43 920,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на такі обставини. 27.01.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0607-5984, відповідно до умов якого первісний кредитор узяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у сумі 18 000,00 грн. для задоволення особистих потреб на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірі 2% в день. Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомилась з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Разом із тим, відповідачка кредит і проценти за користування ним своєчасно не повернула.
02.10.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 02/10/2021, редакцію якого уточнено Додатковою угодою від 28.10.2021 року № 1. 09.11.2021 року сторони договору підписали Реєстр боржників № 5447, згідно з яким первісний кредитор відступив на користь позивача право вимоги, у тому числі, за кредитним догововором № 0607-5984 від 27.01.2021 року із ОСОБА_1 . На день звернення до суду з цим позовом відповідачка своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у загальному розмірі 43 920,00 грн., з яких: 18 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 25 920,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на дату відступлення права вимоги.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.
Суд багаторазово повідомляв ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи шляхом направення повісток за місцем проживання, на електронну адресу і номер телефона, повідомлені нею банківській установі під час укладення кредитного договору.
Отже, суд вжив усіх передбачених законом необхідних і можливих заходів для надання відповідачу можливості взяти участь у судовому засіданні та навести свої заперечення проти вимог позивача, і процесуальні можливості для цього вичерпано. За таких обставин неприбуття ОСОБА_1 до суду з огляду на положення частин 3 і 4 статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідачка, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, повторно не з`явилася у судове засідання, причин неприбуття не повідомила і процесуальним правом подати відзив не скористалая, суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України.
За підсумками розгляду справи суд установив такі обставини.
Згідно з договором від 27.01.2021 року № 0607-5984 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності і платності кредит у сумі 18 000 грн з процентами у розмірі 5 040 грн на строк 14 днів (пункти 13 Договору). Протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2 % (два відсотка) від непогашеної суми за кожен день користування. Відсотки нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку (пункт 4).
Зазначений договір було укладено в електронній формі у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Ознайомлення зі змістом договору і підписання його ОСОБА_1 підтверджено даними моніторингу дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Згідно з цими даними 27.01.2021 року у період з 10:09 до 10:45 год. ОСОБА_1 виконала такий алгоритм дій: увійшла в особистий кабінет інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця, створила заявку на отримання кредиту, після схвалення її і розміщення ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в її особистому кабінеті кредитного договору (оферти) ознайомилася з його змістом і підписала договір введенням одноразового ідентифікатора підпису.
Отже, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконав взяті на себе зобов`язання за умовами кредитного договору в повному обсязі.
28.10.2021 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали Договір факторингу №02/10/2021, редакцію якого уточнено Додатковою угодою від 28.10.2021 року № 1. Відповідно до п.3.1.3. цього договору право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників.
Витягом з додатку №1 до договору факторингу №02/10/2021 підтверджено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступив (передав) на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0607-5984.
Як видно з розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, станом на 10.08.2024 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 43 920,00 грн., з яких 18 000,00 грн. тіло кредиту та 25 920,00 грн відстки.
Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не надала даних, які би свідчили про погашення нею заборгованості або підтверджували поважні причини нездійснення відповідних оплат в установлений договором строк. Не повідомила відповідачка і про існування обставин, які б відповідно до ст. 617 ЦК України давали підстави для звільнення її від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.
Вирішуючи позовні вимоги, суд керується такими нормами матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У розумінні статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Отже, підписанння ОСОБА_1 кредитного договору шляхом ведення одноразового ідентифікатора ґрунтується на наведених вимогах спеціального законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Як унормовано ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).
На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
У ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ст. 629 ЦК України закріплено принцип обов?язковості договору для виконання сторонами.
Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Враховуючи наведене і те, що ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, на даний час має заборгованість, яка не погашена, тому суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.
Зазначену вимогу суд вважає обґрунтованою з огляду на таке.
Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 3, 8ст. 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Надані документи відповідно до положень ст. ст. 15,77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі.
З дотриманням вимог ст. 137 ЦПК України представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг), що відображено у витязі з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024, відповідно до якого ціна наданих послуг складає 13 000 грн., зокрема, за надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн., за складання позовної заяви до суду про стягнення боргу 9000 грн.
Отже, вимога про розподіл судових витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час подання позову, у розмірі 3 028 грн., оскільки позов задоволено у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 141, 258, 263,265, 280 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 526, 611, 612, 651, 1050, 1054 ЦК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Київський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Глос М. Л.