Провадження №2/512/55/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бростовської Н.О.,

секретаря Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Саврань, Подільського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Савранська селищна рада Одеської області і державний нотаріус Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинська Лариса Дмитрівна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7831га, кадастровий номер :01:002:0149, що розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, яку вона успадкувала згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.2015р., виданого державним нотаріусом Савранської районної державної нотаріальної контори Ізосімовою К.Б., зареєстрованого в реєстрі за №564; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,790га, кадастровий номер :01:002:0150, що розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №064652, виданого 26.04.2004р. Савранською РДА, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №419; земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500га, кадастровий номер :01:004:0182, що розташована в АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯК №489548, виданого 31.12.2010р. Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №68. Позивачка зазначає, що вона є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 по лінії батька, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження, з яких вбачається, що їх батьком є ОСОБА_4 , свідоцтвом про одруження ОСОБА_3 , з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », а також її свідоцтвом про одруження, з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_7 ». Дітей у ОСОБА_3 не було, а тому позивачка понесла всі витрати на її поховання, на підтвердження чого надала відповідні товарні чеки. Оскільки спадкоємці першої черги були відсутні, 02.12.2022р. позивачка, як спадкоємець другої черги за законом, звернулась до державного нотаріуса Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинської Л.Д. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 та на підставі її заяви була заведена спадкова справа №262/2022. З листа державного нотаріуса Котюжинської Л.Д. від 16.05.2023р. №336/02-14 позивачка дізналася, що 10.04.2009р. ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області, згідно якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_2 , який не перебував з нею в родинних відносинах. Позивачка вважає, що вказаний заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо порядку посвідчення особою, яка не мала на це права, а тому, з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, 07.07.2023р. вона звернулася із заявою за місцем відкриття спадщини до державного нотаріуса Котюжинської Л.Д., але свідоцтва про право на спадщину за законом та відповіді на свою заяву вона не отримала. Нікчемність зазначеного заповіту позивачка обгрунтовує тим, що ОСОБА_3 на час складання та посвідчення заповіту хворіла на катаракту з гостротою зору правого ока 0,08 (8%) та лівого ока 0,2 (20%), тобто, на її думку, була сліпою, а тому посвідчення заповіту мало відбуватися з прочитанням його тексту, про що робиться відповідна відмітка, а також при свідках. Крім того, заповіт був посвідчений секретарем Осичківської сільської ради Лісніченко Н.Г., яка на момент посвідчення заповіту не була уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування. У зв`язку з викладеним, позивачка вважає, що було порушено її право на спадщину, а тому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 28.11.2023р. було задоволено заявлене у позовній заяві клопотання про витребування у державного нотаріуса Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинської Л.Д. копії спадкової справи №262/2022, заведеної 02.12.2022р. після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.74).

В матеріалах справи є клопотання представника відповідача адвоката Гончарука О.О. про призначення посмертної судово-медичної експертизи (а.с.65-66), але доказів, на підставі яких можливо було б призначити цю експертизу, він не надав, а тому суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання.

В судове засідання позивачка та її представник адвокат Медвідь В.А. не з`явилися, останній подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, а також зазначив, що відмовляється від заявленого у позовній заяві клопотання про допит свідків (а.с.168).

Відповідач та його представник адвокат Гончарук О.О. в судове засідання також не з`явилися, про дату, час і місце засідання були повідомлені належним чином (а.с.166), про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю не подали. В матеріалах справи є заяви представника відповідача про відкладення судових засідань, призначених на 18.01.1024р. (а.с.111), на 26.02.2024р. (а.с.116), на 19.07.2024р. (а.с.153) та на 16.10.2024р. (а.с.163 164-зворот).

У рішеннях від 28.10.1998р. у справі «Осман проти Сполученого королівства» та? від 19.06.2001р. у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на зазначене, суд вважає, що подальші відкладення судових засідань можуть призвести до затягування з розглядом справи, а тому, з урахуванням недобросовісної процесуальної поведінки сторони відповідача, який неодноразово звертався із заявами про відкладення розгляду справи, зволікаючи з її розглядом, дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній на теперішній час доказів, обсяг яких суд вважає достатнім для ухвалення законного та обгрунтованого рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Савранським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 15.07.2022р., ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 років в с.Осички, Подільського району, Одеської області, про що 15.07.2022р. складено відповідний актовий запис №170 (а.с.9).

За життя ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7831га, кадастровий номер :01:002:0149, що розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.05.2015р. (а.с.17); земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,790га, кадастровий номер :01:002:0150, що розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ІІІ-ОД №064652, виданим 26.04.2004р. Савранською РДА, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №419 (а.с.22); земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500га, кадастровий номер :01:004:0182, що розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯК №489548, виданим 31.12.2010р. Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №68 (а.с.23).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.12.2022р. за №70793320 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена Любашівською державною нотаріальною конторою Одеської області 02.12.2022р. (а.с.15).

Та обставина, що позивачка є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 підтверджується її свідоцтвом про нарождення серії НОМЕР_2 (а.с.11) та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 (а.с.12).

Зі свідоцтва про одруження позивачки серії НОМЕР_4 вбачається, що після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_7 » (а.с.13).

10.04.2009р. ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області Лісніченко Н.Г., згідно якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_2 . Вказаний заповіт підписаний ОСОБА_3 та має зроблену нею власноручно відмітку такого змісту: «Текст даного заповіту прочитано мною, ОСОБА_3 . Зміст заповіту відповідає моїм намірам» (а.с.14).

Листом державного нотаріуса Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинської Л.Д. від 16.05.2023р. №336/02-14 позивачці було повідомлено про те, що вона позбавлена права спадкування за законом, оскільки 10.04.2009р. спадкодавцем ОСОБА_3 складено заповіт на все спадкове майно на користь іншої особи, яка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с.25).

27.11.2023р. представник відповідача подав до суду архівну копію рішення Виконкому Осичківської сільської ради народних депутатів від 25.03.1985р., згідно якого на секретаря виконавчого комітету, серед інших обов`язків, покладено обов`язок вчинення нотаріальних дій (а.с.71-72), архівну копію рішення Виконкому Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області від 05.01.2012р. №02, яким на секретаря сільської ради ОСОБА_8 покладено обов`язки вчинення нотаріальних дій (а.с.70-зворот), а також копію листа архівного відділу Подільської РДА від 27.10.2023р. №08.6-06-02/264/430-431, в якому зазначено, що змін і доповнень до рішень щодо покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради до 05.01.2012р. немає, а з часу відновлення діяльності Осичківської сільської ради (18.09.1984р.) до 27.12.2012р. секретарем Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області перебувала ОСОБА_8 (а.с.70).

Разом з цим, в матеріалах справи є копія архівної довідки Подільської РДА від 06.07.2023р. №08.6-06-02/281, в якій зазначено, що у протоколах пленарних засідань сесій п`ятого скликання та засідань виконавчого комітету Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області з 14.04.2006р. по 10.11.2010р. рішень про покладення обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій в сільській раді на посадову особу немає (а.с.28), а також копія довідки Савранської селищної ради Одеської області від 06.07.2023р. №06-21/2002/2154 аналогічного змісту (а.с.29).

Зі змісту вказаної інформації вбачається, що рішенням Виконкому Осичківської сільської ради народних депутатів від 25.03.1985р. та рішенням Виконкому Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області від 05.01.2012р. №02 на секретаря виконавчого комітету було покладено обов`язок вчинення нотаріальних дій; змін і доповнень до рішень щодо покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради до 05.01.2012р. немає, але при цьому, з 14.04.2006р. по 10.11.2010р. рішень про покладення обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій в сільській раді на посадову особу немає. Отже, складений ОСОБА_3 заповіт був посвідчений секретарем Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області Лісніченко Н.Г. 10.04.2009р., тобто у період відсутності у неї таких повноважень. У листі архівного відділу Подільської РДА від 27.10.2023р. №08.6-06-02/264/430-431 зазначено про відсутність змін і доповнень до рішень щодо покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради до 05.01.2012р., але, при цьому, немає жодних посилань на вказані рішення, зокрема, на дати їх прийняття та визначення обсягу повноважень секретаря сільської ради.

В позовній заяві позивачка зазначила, що ОСОБА_3 була сліпою, внаслідок чого не могла самостійно скласти та прочитати заповіт, на підтвердження чого надала виписку з її амбулаторної картки, з якої вбачається, що вона хворіла на катаракту, а 24.03.2009р. звернулася зі скаргами на погіршення зору; згідно обстеження гострота зору правого ока становить - 0,08 (8%), а лівого ока - 0,2 (20%) (а.с.27), але вказані доводи суд відхиляє, оскільки для їх підтвердження необхідні спеціальні медичні знання.

Пунктом 33 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994р. №22/5 (в редакції, яка була чинною на момент складання заповіту), передбачено, що посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 Цивільного кодексу і особисто подані ними посадовій особі виконавчого комітету.

Верховний Суд у постанові від 24.03.2021р. по справі №692/1164/18 роз`яснив, що вказаною інструкцією не передбачалось повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Такі посадові особи лише посвідчували заповіти, які особисто подавались і складались дієздатними громадянами, які звертались до виконавчого комітету за вчиненням відповідної нотаріальної дії.

З наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 10.04.2009р., вбачається, що в порушення вимог вказаної інструкції він був записаний зі слів заповідача секретарем Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області Лісніченко Н.Г., оскільки його текст розміщено на гербовому бланку та виготовлено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів і він має зроблену заповідачем власноручно відмітку такого змісту: «Текст даного заповіту прочитано мною ОСОБА_3 . Зміст заповіту відповідає моїм намірам».

Вказане свідчить про те, що заповіт, посвідчений секретарем Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області Лісніченко Н.Г. 10.04.2009р., складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому, з огляду на положення ч.1 ст.1257 ЦК України, є нікчемним.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

У постанові Верховного Суду від 09.01.2019р. по справі №759/2328/16 зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч.2 ст.215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019р. по справі №463/5896/14-ц вказав, що якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. У разі, якщо існує спір стосовно правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що заповіт, посвідчений секретарем Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області Лісніченко Н.Г. 10.04.2009р., є нікчемним в силу ч.1 ст.1257 ЦК України, та враховуючи роз`яснення, викладені в п.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», згідно яких нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред`являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що позбавлений права спадкування за заповітом.

Суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача у разі встановлення нікчемності правочину є визнання права власності в порядку спадкування, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.11.2021р. по справі №320/7837/16.

Як встановлено ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України).

Частиною 2 ст.1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Так, відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Судом встановлено, що позивачка є рідною сестрою померлого спадкодавця ОСОБА_3 , а тому є спадкоємцем другої черги за законом.

Інформація щодо наявності інших спадкоємців за законом в матеріалах справи відсутня.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2022р. позивачка, як спадкоємець другої черги за законом, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк звернулася до державного нотаріуса Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинської Л.Д. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , та на підставі її заяви була заведена спадкова справа №262/2022, але з листа державного нотаріуса Котюжинської Л.Д. від 16.05.2023р. вона дізналася, що 10.04.2009р. спадкодавець ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_2 , який не перебував з нею в родинних відносинах, а тому вона позбавлена права спадкування за законом.

З огляду на викладене, та враховуючи, що позивачка в установлений законом строк прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , приймаючи до уваги відсутність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, а також те, що заповіт, посвідчений секретарем Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області Лісніченко Н.Г. 10.04.2009р., є нікчемним, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1217, 1218, ч.1 ст.1222, ч.ч.2, 3 ст.1223, ч.ч.1, 2 ст.1225, ч.1 ст.1257, ст.1262 ЦК України, ч.3 ст.12, ч.1 ст.81, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , у порядку спадкування за законом після смерті її рідної сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 82 років (актовий запис про смерть №170 від 15.07.2022р., місце смерті: Україна, Одеська область, Подільський район, село Осички; місце державної реєстрації та орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , Савранський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), дата видачі 15.07.2022р.), право власності на земельну ділянку площею 1,7831га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, масив НОМЕР_7 , земельна ділянка НОМЕР_8 , кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0149, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наданого нотаріусом Савранської районної державної нотаріальної контори Ізосімовою К.Б., індексний номер витягу: 37349869; дата, час формування: 12.05.2015р. 10:56:19; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , у порядку спадкування за законом після смерті її рідної сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 82 років (актовий запис про смерть №170 від 15.07.2022р., місце смерті: Україна, Одеська область, Подільський район, село Осички; місце державної реєстрації та орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , Савранський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), дата видачі 15.07.2022р.), право власності на земельну ділянку площею 1,790га в межах згідно з планом, розташовану на території Осичківської сільської ради, масив НОМЕР_7 , ділянка НОМЕР_9 , кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0150, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії III-ОД №064652, зареєстрованого 26.04.2004р. в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №419.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , у порядку спадкування за законом після смерті її рідної сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 82 років (актовий запис про смерть №170 від 15.07.2022р., місце смерті: Україна, Одеська область, Подільський район, село Осички; місце державної реєстрації та орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , Савранський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), дата видачі 15.07.2022р.), право власності на земельну ділянку площею 0,2500га у межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0182, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер відповідно до Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів , згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №489548, зареєстрованого 31.12.2010р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №68.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» це рішення суду є підставою для державної реєстрації права власності на спадкові земельні ділянки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.1 ст.354, ч.1 ст.355 ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.