Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3662/24
Провадження № 2/376/1713/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказав, що з 1998 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданого 07.08.2013 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, серії НОМЕР_1 .

Позивач з відповідачкою проживали разом, але шлюб не реєструвався.

Відповідно до Свідоцтва про народження та на підставі фактичних обставин, при реєстрації народження дітей запис про батька був зроблений зі слів матері, по батькові було вказано вірно - ОСОБА_4 , тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Син проживає з позивачем знає що він його батько, називає його батьком, позивач ставиться до сина дуже добре, вони постійно спілкуються, проводять час разом, купує речі які йому необхідні. Син називає позивача батьком та перебуває повністю на його забезпеченні.

На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом та просить суд:

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Серія НОМЕР_1 .

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження, зазначивши батьком дитини громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та видати нове Свідоцтво про народження, залишивши ПІБ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за прізвищем матері ОСОБА_4 .

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 дитини віком до 18 років, а саме неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі та без застосування фіксування судового засідання технічними засобами, позов підтримав в повному обсязі (а.с.18).

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність, позов визнала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі (а.с.19).

Представник третьої особи Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в підготовче судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надіслали на адресу суду листа, в якому просили розглянути справу без представника відділу (а.с.17).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1998 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 . Позивач з відповідачкою проживали разом, але шлюб не реєструвався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження виданого 07.08.2013 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, серії НОМЕР_1 , актовий запис №1311 (а.с.8).

При реєстрації народження дитини ОСОБА_4 запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією листа Білоцерківського ВДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області №30.1-28.3186 від 18.12.2024 року (а.с.17).

Син проживає з позивачем знає що він його батько, називає його батьком, позивач ставиться до сина дуже добре, вони постійно спілкуються, проводять час разом, купує речі які йому необхідні. Син називає позивача батьком та перебуває повністю на його забезпеченні, що підтверджується копією Заяви відповідачки ОСОБА_2 , яку посвідчено приватним нотаріусом Федоряка О.С. Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області (а.с.9), в наданій заяві відповідачка стверджує, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на повному фінансовому забезпеченні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У даний час у позивача виникла необхідність привести всі документи, що стосуються народження спільної дитини з відповідачкою у відповідність.

Частиною 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України).

Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Суд також враховує, що у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

В ч. 1 ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктами 2.13, 2.13.1 наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд враховує, що відповідачка ОСОБА_2 підтверджує та не заперечує факт батьківства ОСОБА_1 відносно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в сукупності з фактичними обставинами справи та процесуальною поведінкою її учасників дає підстави дійти висновку, що позивач дійсно являється рідним батьком неповнолітньої дитини та приймаючи рішення суд діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов`язків, як дитини так і батька, також суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_1 здійснює самостійне виховання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4, 200, 206,211,247,258, 259, 263-265, 315, 351,352,354 ЦПК України, ст. ст. 7,121,125,128,134,135 СК України, ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. п. 2.13, 2.13.1 Наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», суд -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства - задовольнити в повному обсязі.

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Серія НОМЕР_1 .

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження, зазначивши батьком дитини громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та видати нове Свідоцтво про народження, залишивши ПІБ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за прізвищем матері ОСОБА_4 .

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 дитини віком до 18 років, а саме неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 01.01.2025 року.

Суддя: О.М. Коваленко