РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 555/1763/21

02 грудня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю.В.

за участі: позивача-відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача-позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. В ході розгляду справи позивач, уточнивши позовні вимоги, відповідно до поданих заяв від 11 жовтня 2021 року та 25 жовтня 2022 року просила суд в порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_1 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Також просила поділити інше спільне майно, яке було набуто за час шлюбу, виділивши їй холодильник однодверний Litbherr вартістю 27809 грн, морозильну камеру Litbherr вартістю 35153 грн, пральну машинку вартістю 10000 грн, телевізор LG Oled з налаштуванням ТВ Smart ON Exclusive вартістю 50000 грн, гриль барбекю Tefal вартістю 7499,00 грн., всього майна на загальну суму 130461, 00 грн.

Іншу частину майна просила виділити відповідачу, а саме: холодильник «Атлант», вартістю 3000,00 грн., витяжку кухонну, вартістю 630,00 грн., духову шафу «Bosh», вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч, вартістю 3000,00 грн., мультиварку, вартістю 1000,00 грн., чотири кондиціонери, вартістю 120000,00 грн., газовий котел, вартістю 20000,00 грн., дві люстри Freya FR302-04-R/FR2302-CL-WG вартістю 13500,00 грн., пральну машину «Bosh», вартістю 5000,00 грн., гідроакумулятор з двигуном, вартістю 7000,00 грн., комп`ютер, вартістю 10000,00 грн., безперебійник під комп`ютер, вартістю 2000,00 грн., ванну, вартістю 6000,00 грн., всього майна на загальну суму 196130,00 грн.

Крім того просила визнати автомобіль марки FORD TRANSIT CONNECT, 1753 куб.см., 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , спільним майном подружжя та стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/2 частку вартості автомобіля, що становить 108650,00 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 18 вересня 2009 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Березнівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №90. Від шлюбу мають з відповідачем двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя між ними не склалося, на даний час в провадженні Березнівського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу.

Під час спільного проживання було придбане рухоме та нерухоме майно. Зокрема, було розпочато та завершено будівництво житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на земельній ділянці АДРЕСА_1 . Право власності на будинок зареєстроване за відповідачем, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134135987 від 13.08.2018 року.

Крім того, сторонами під час шлюбу були придбані речі побутового вжитку: холодильник однодверний Litbherr вартістю 27809 грн, морозильну камеру Litbherr вартістю 35153 грн, пральну машинку вартістю 10000 грн, телевізор LG Oled з налаштуванням ТВ Smart ON Exclusive вартістю 50000 грн, гриль барбекю Tefal вартістю 7499,00 грн., холодильник «Атлант», вартістю 3000,00 грн., витяжку кухонну, вартістю 630,00 грн., духову шафу «Bosh», вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч, вартістю 3000,00 грн., мультиварку, вартістю 1000,00 грн., чотири кондиціонери, вартістю 120000,00 грн., газовий котел, вартістю 20000,00 грн., дві люстри Freya FR302-04-R/FR2302-CL-WG вартістю 13500,00 грн., пральну машину «Bosh», вартістю 5000,00 грн., гідроакумулятор з двигуном, вартістю 7000,00 грн., комп`ютер, вартістю 10000,00 грн., безперебійник під комп`ютер, вартістю 2000,00 грн., ванну, вартістю 6000,00 грн. та інші речі.

Також під час шлюбу, у 2013 році, було придбано автомобіль марки FORD TRANSIT CONNECT, 1753 куб.см., 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який постійно перебував у користуванні їх сім`ї.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено сторони.

07 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача не визнає позовні вимоги про поділ майна, оскільки вважає, будинок побудований за власні кошти відповідач ОСОБА_3 .

Крім того 07 жовтня 2021 року представник Відповідач, ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, в якому просив визнати автомобіль марки SKODA FABIA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , індефікаційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , видане на ім`я ОСОБА_1 , спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача ОСОБА_1 1/2 частку вартості автомобіля, з врахуванням Заяви про уточнення позовних вимог від 25.08.2022, в сумі 79308, грн., припинивши спільну сумісну власність на вказаний автомобіль.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог та просила при поділі житлового будинку застосувати І варіант та виділити їй частину будинку під №1 (зелений колір).

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`являвся, його представник -адвокат Савурко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити. Крім того зазначи, якщо суд дійде до висновку про поділ житлового будинку, то просив застосувати І варіант поділу виділивши відповідачу частину будинку під №1 (зелений колір).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо розподілу майна, яке сторони вважають спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81, 82 ЦПК України стверджується, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Так судом встановлено, що 18 вересня 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березнівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №90, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 від 25.08.2021.

Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_8 від 17.08.2010 та серії НОМЕР_9 від 17.09.2011.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на виховання матері ОСОБА_1 .

Тобто, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2009 року по 25 серпня 2021 року .

Вирішуючи спір між сторонами щодо поділу майна, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі N 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі N 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі N 404/1515/16-ц.

Відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав житловий будинок надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 , дата державної реєстрації права власності 06 серпня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта 204.

Оскільки сторони у справі перебували у шлюбі у період з 18 вересня 2009 року до 25 серпня 2021 року(дата судового рішення про розірвання шлюбу), то вказаний житловий будинок є спільним майном подружжя.

В цілому зазначений житловий будинок складається з приміщень: 1-2 площею 10,9 кв.м., 1-3 площею 11,1 кв.м., 1-4 площею 20,7 кв.м., 1-5 площею 9,2 кв.м., 1-6 площею 3,5 кв.м., 1-7 площею 5,5 кв.м., 1-8 площею 10,1 кв.м., 1-9 площею 18,8 кв.м., 1-10 площею 12,0 кв.м., 1-11 площею 3,3 кв.м., 1-12 площею 13,8 кв.м., 1-13 площею 9,8 кв.м., 1-14 площею 10,6 кв.м. та прибудови (а) 1-1 площею 6,5 кв.м. До спірного житлового будинку відносяться такі надвірні будівлі та споруди: ганок "літ а1", балкон "літ а3", тераса "літ а2", гараж "літ Б", сарай "літ В", огорожа "літ №1".

Пункт 1 ст.319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи вимоги ст.ст.183, 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності в разі подільності речі без втрати її цільового призначення 1/2 частка житлового будинку підлягає виділу в натурі.

Відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи про поділ спільного майна подружжя від 14.03.2023 року за №230217/1_ФМ, на розгляд суду запропоновано два можливі варіанти поділу житлового будинку та господарських споруд, що розташований в АДРЕСА_1 в натурі.

Відповідно до п.6 Постанови ПВС України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Пункт 7 визначає, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

З урахуванням можливих варіантів поділу будинку, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи інтереси позивача, що вона жінка, з якою проживають троє неповнолітніх дітей, суд вважає за вірне застосувати перший варіант поділу нерухомого майна в натурі згідно експертизи, виділивши позивачу І частину, а відповідачу - ІІ.

Згідно варіанту №1, запропонованого у висновку експерта, розподіл житлового будинку з надвірними будівлями відбувається таким чином: до І частини (зелений колір) пропонується виділити: в житловому будинку (А-1) приміщення: 1-2 площею 10,9 кв.м., 1-5 площею 9,2 кв.м., 1-6 площею 3,5 кв.м., 1-7 площею 5,5 кв.м., 1-10 площею 12,0 кв.м., 1-11 площею 3,3 кв.м., 1-12 площею 13,8 кв.м., 1-14 площею 10,6 кв.м.; в прибудові (а) приміщення: 1-1 площею 6,5 кв.м.; 3 надвірних будівель та споруд: гараж "літ Б", ганок "літ а1", 0,5 огорожі "літ №1", що складає 48,29/100 (0,4829) частини будинковолодіння.

До ІІ частини (синій колір) в житловому будинку (А-1) приміщення: 1-3 площею11,1 кв.м., 1-4 площею 20,7 кв.м., 1-8 площею 10,1 кв.м., 1-9 площею 18,8 кв.м., 1-13 площею 9,8 кв.м.; з надвірних будівель та споруд: сарай "літ В", тераса "літ а2", балкон "літ а3" 0,5 огорожі "літ №1", що складає 51,71/100 (0,5171) частини будинковолодіння.

Для поділу житловому будинку необхідно буде виконати такі будівельні роботи по переобладнанню житлового будинку:

- замурувати дверний проріз між приміщеннями 1-2 та 1-3, 1-2 та 1-4, 1-4 та 1-5, 1-7 та 1-8, 1-7 та 1-9, 1-12 та 1-13;

- влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-4, -8 та 1-9;

- влаштувати вихід на другий поверх в частині №2;

- розвести інженерні мережі.

Компенсація, яка повинна бути виплачена власником ІІ частини - власнику І частини , згідно даного варіанту, становить 36 732 грн.

Також до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як вказувала позивач, за час шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 було придбано наступне побутове майно: холодильник однодверний Litbherr вартістю 27809 грн, морозильну камеру Litbherr вартістю 35153 грн, пральну машинку вартістю 10000 грн, телевізор LG Oled з налаштуванням ТВ Smart ON Exclusive вартістю 50000 грн, гриль барбекю Tefal вартістю 7499,00 грн., холодильник «Атлант», вартістю 3000,00 грн., витяжку кухонну, вартістю 630,00 грн., духову шафу «Bosh», вартістю 5000,00 грн., мікрохвильову піч, вартістю 3000,00 грн., мультиварку, вартістю 1000,00 грн., чотири кондиціонери, вартістю 120000,00 грн., газовий котел, вартістю 20000,00 грн., дві люстри Freya FR302-04-R/FR2302-CL-WG вартістю 13500,00 грн., пральну машину «Bosh», вартістю 5000,00 грн., гідроакумулятор з двигуном, вартістю 7000,00 грн., комп`ютер, вартістю 10000,00 грн., безперебійник під комп`ютер, вартістю 2000,00 грн., ванну, вартістю 6000,00 грн. та інші речі, всього на загальну суму 326591,00 грн.

Дані обставини підтвердженні копіями рахунків, фіскальних чеків, накладними та показами свідка ОСОБА_6 , який підтвердив в судовому засіданні про придбання подружжям ОСОБА_7 побутової техніки та меблів.

Таким чином, суд вважає за доцільне поділити вищевказане побутове майно між сторонами згідно варіанту, запропонованого позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог від 11 жовтня 2021 року, який на думку суду не порушує права відповідача. У відповідності до такого поділу, у власність позивача переходить побутове майно на суму 130 461,00 грн., а у власність відповідача - 196130,00 грн. Оскільки такий варіант запропонувала позивач, то суд не вбачає підстав для стягнення грошової компенсації належної частки у спільному майні подружжя на користь позивача, так як суд вийде за межі позовних вимог.

Щодо позовної вимоги за первісним та зустрічним позовом про визнання за кожною із сторін права власності на частину автомобіля марки FORD TRANSIT CONNECT, 2005 року випуску, та на частину автомобіля SKODA FABIA, 2007 року випуску, суд враховує наступне.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 пояснила, що наразі в неї відсутній автомобіль марки SKODA FABIA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , оскільки 09.10.2021 даний автомобіль був реалізований за 10000 грн., а кошти були витрачені виключно в інтересах сім`ї на потреби спільних з відповідачем дітей. Оскільки ОСОБА_3 добровільно кошти на утримання дітей не надає, за виплатою аліментів на утримання дітей існує борг.

Уточнюючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_3 просив, зокрема стягнути з ОСОБА_1 на його користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля SKODA FABIA, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , посилаючись на те, що після розірвання шлюбу без його відома та згоди ОСОБА_1 відчужила вказаний транспортний засіб, про що свідчить долучений позивачем ОСОБА_1 до відзиву на зустрічну позовну заяву Акт огляду реалізованого транспортного засобу №6650/21/004719 від 09.10.2021 на підставі Договору купівлі-продажу №6650/21/004719 від 09.10.2021, згідно з якою 09 жовтня 2021 року спірний автомобіль, що належав ОСОБА_1 , було відчужено громадянину ОСОБА_8 .

Суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16 (провадження № 61-19420св18), згідно з якими: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів того, що ОСОБА_1 при відчуженні автомобіля марки SKODA FABIA діяла недобросовісно та не в інтересах сім`ї, суду не було надано та судом під час розгляду справи не встановлено.

Як вбачається з повідомлення Головного сервісного центру МВС №31/920АЗ-7593-2022 від 23.09.2022, автомобіль марки FORD TRANSIT CONNECT, 1753 куб.см., 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а перебування автомобіля в тимчасовому користуванні відповідача по первісному позові ОСОБА_3 , на що вказує позивач ОСОБА_1 та наявність нотаріально посвідченої довіреності від 10.01.2019 на право користування та розпорядження автомобілем, не дає підстав для визнання його спільним майном подружжя.

Враховуючи дані обставини, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині визнання автомобіля FORD TRANSIT CONNECT спільною власністю подружжя та стягнення 1/2 частини його вартості та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання автомобіля SKODA FABIA спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача ОСОБА_1 1/2 частку вартості автомобіля, не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, ,259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 за варіантом поділу №1 виділивши у власність: позивачу ОСОБА_1 частину №1 (зелений колір), а саме в житловому будинку (А-1) приміщення: 1-2 площею 10,9 кв.м., 1-5 площею 9,2 кв.м., 1-6 площею 3,5 кв.м., 1-7 площею 5,5 кв.м., 1-10 площею 12,0 кв.м., 1-11 площею 3,3 кв.м., 1-12 площею 13,8 кв.м., 1-14 площею 10,6 кв.м.; в прибудові (а) приміщення: 1-1 площею 6,5 кв.м.; 3 надвірних будівель та споруд: гараж "літ Б", ганок "літ а1", 0,5 огорожі "літ №1", що складає 48,29/100 (0,4829) частини будинковолодіння, а відповідачу ОСОБА_3 частину №2 (синій колір) - в житловому будинку (А-1) приміщення: 1-3 площею 11,1 кв.м., 1-4 площею 20,7 кв.м., 1-8 площею 10,1 кв.м., 1-9 площею 18,8 кв.м., 1-13 площею 9,8 кв.м.; з надвірних будівель та споруд: сарай "літ В", тераса "літ а2", балкон "літ а3" 0,5 огорожі "літ №1", що складає 51,71/100 (0,5171) частини будинковолодіння.

Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виконати будівельні роботи по переобладнанню житлового будинку:

- замурувати дверний проріз між приміщеннями 1-2 та 1-3, 1-2 та 1-4, 1-4 та 1-5, 1-7 та 1-8, 1-7 та 1-9, 1-12 та 1-13;

- влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-4, -8 та 1-9;

- влаштувати вихід на другий поверх в частині №2;

- розвести інженерні мережі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 36 732 (тридцять шість тисяч сімсот тридцять дві) грн.

В порядку поділу спільного майна подружжя, виділити позивачу ОСОБА_1 із спільного майна подружжя:

1.Холодильник однодверний Litbherr вартістю 27809 грн,

2.Морозильну камеру Litbherr вартістю 35153 грн,

3.Пральну машинку вартістю 10000 грн,

4.Телевізор LG Oled з налаштуванням ТВ Smart ON Exclusive вартістю 50000 грн,

5.Гриль барбекю Tefal вартістю 7499,00 грн.,

всього майна на загальну суму 130461, 00 (сто тридцять тисяч чотириста шістдесят одна) грн.

Виділити ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя наступне майно:

1. Холодильник «Атлант», вартістю 3000,00 грн.

2. Витяжка кухонна, вартістю 630,00 грн.

3. Духова шафа «Bosh», вартістю 5000,00 грн.

4. Мікрохвильова піч, вартістю 3000,00 грн.

5. Мультиварка, вартістю 1000,00 грн.

6. 4 кондиціонери, вартістю 120000,00 грн.

7. Газовий котел, вартістю 20000,00 грн.

8. 2 люстри Freya FR302-04-R/FR2302-CL-WG вартістю 13500,00 грн.

9. Пральна машина «Bosh», вартістю 5000,00 грн.

10. Гідроакумулятор з двигуном, вартістю 7000,00 грн.

11. Комп`ютер, вартістю 10000,00 грн.

12. Безперебійник під комп`ютер, вартістю 2000,00 грн.

13.Ванна, вартістю 6000,00 грн. ,

всього майна на загальну суму 196130 (сто дев`яносто шість тисяч сто тридцять) грн.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - відмовити .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), ІН НОМЕР_10 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , (житель АДРЕСА_1 ) НОМЕР_11 .

Повне рішення складено

12 грудня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч