ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4823/24 Справа № 204/5480/23 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 28 вересня 2022 року на перехресті вул. Щепкіна та вул. Камчатська у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить їй на праві власності та Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача, який був забезпечений полісом ОСЦПВ 211141049, виданий ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року (справа № 204/8707/22) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Ця постанова не була оскаржена у встановленому законодавством порядку та набрала законної сили 18 листопада 2022 року.

Відповідно до висновку експерта № 1011/22 від 07 листопада 2022 року, розмір заподіяного позивачу матеріального збитку, як власнику транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 403527 гривень, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.

З метою компенсації спричинених збитків позивач у визначеному Законом порядку зверталась до страховика відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з повідомленням про ДТП від 07 жовтня 2022 року та заявою на виплату страхового відшкодування від 07 жовтня 2022 року разом з усіма визначеними законом документами.

05 грудня 2022 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 157500 гривень, в межах ліміту за шкоду, заподіяну майну, передбаченого умовами полісу ОСЦПВ 211141049 (160000 гривень), з яких 2500 гривень франшиза.

Позивач вказала, що оскільки розмір заподіяної шкоди більший за розмір страхового відшкодування, то з відповідача підлягає стягненню шкода, що не покривається страховим відшкодуванням, а також понесені нею витрати за послуги прокату автомобіля у сумі 63310 гривень, бо її автомобіль після настання дорожньо-транспортної пригоди був не на ходу, а її сім`я є багатодітною та живуть вони за містом. Оскільки, розмір завданого їй матеріального збитку внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди становить 403527 гривень, з яких їй відшкодовано страховиком 157500 гривень, при цьому залишки транспортного засобу нею було продано відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу 7877/23/1/014258 від 20 січня 2023 року за 65000 гривень, при цьому її витрати на послуги прокату автомобіля склали 63310, то зазначала, що з відповідача на її користь підлягає стягненню різниця завданого матеріального збитку у сумі 244337 гривень.

Крім того, позивач вказала, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди їй було завдано моральну шкоду яку вона оцінює у суму 50000 гривень, яка полягає у пережитому внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди нервовому стресі.

У звя`зку з чим просила суд стягнути з відповідача завдані їй матеріальні збитки у сумі 244337 гривень, моральну шкоду у сумі 50000 гривень, разом із судовими витратами на судовий збір у сумі 2943 гривні 37 копійок, витрати експертних послуг у розмірі 4800 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 24000 гривень.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 244337 (двісті сорок чотири тисячі триста тридцять сім) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку у сумі 4033 (чотири тисячі тридцять три) гривні 44 копійки.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 2473 (дві тисячі чотириста сімдесят три)гривні 37 (тридцять сім) копійок.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року заяву представника відповідача адвоката Овчаренка Сергія Миколайовича, про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що судом першої інстанції вказане судове рішення ухвалено з порушенням засад верховенства права та вимог матеріального і процесуального закону, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, на підставі недостатніх, неналежних та недопустимих доказів, з наданням доказам і письмовим поясненням позивача переваги та без урахування доказів і доводів відповідача, які не піддавались всебічному, повному та об`єктивному дослідженню.

Відповідач вважає вказане судове рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

У відзиві позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Тарасова Дмитра Сергійовича про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено частково.

Призначено у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, судову автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручити судовим експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (місцезнаходження: вул. Січеславська Набережна, 17, оф.801, м. Дніпро, 49000).

На розгляд судової автотоварознавчої експертизи поставлено наступні питання:

1. Яка вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки MITSUBICHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок отриманих пошкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.09.2022 року, саном на дату ДТП?

2. Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MITSUBICHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_1 без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент ДТП, яка сталася 28.09.2022 року?

3. Яка ринкова вартість транспортного засобу марки MITSUBICHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_1 без урахування аварійних пошкоджень станом до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.09.2022 року?

4. Яка ринкова вартість транспортного засобу MITSUBICHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням пошкоджень отриманих транспортним засобом після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.09.2022 року?

В іншій частині заяви представника ОСОБА_1 адвоката Тарасова Дмитра Сергійовича про призначення судової автотоварознавчої експертизи відмовлено.

07 жовтня 2024 року справа повернулась до суду апеляційної інстанції без виконання екпертизи у зв`язку із неоплатою проведення експертизи стороною відповідача.

22 жовтня 2024 року у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача наголосив про намір оплати судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року, у зв`язку з чим у справі було оголошено перерву.

29 жовтня 2024 року відповідач та його представник, належним чином сповіщені у судове засідання не з`явились. Доказів про оплату за проведення призначеної судової автотоварознавчої експертизи, клопотань та заяв про направлення справи для проведення призначеної судової автотоварознавчої експертизи до суду подано не було.

Натомість, представник відповідача 29 жовтня 2024 року подав клопотання про розгляд справи без його участі. Також, зазначив, що наполягає на задоволенні апеляційної скарги.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є позивачка (т.1а. с. 7).

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року у справі № 205/8707/22 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави (т.1а. с. 9 та на звороті).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 28 вересня 2022 року о 08 годині 50 хвилин в м. Дніпрі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Четвертий Пагорб, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Щепкіна, не надав переваги в русі транспортному засобу Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головні дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Також вказано, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість 01 листопада 2022 року надав на адресу суду заяву, відповідно до якої прохав суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, провину у вчиненому адміністративному правопорушення визнав в повному обсязі.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором ОСЦПВ 211141049. Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 гривень, франшиза 2500 гривень (т.1а. с. 103).

07 жовтня 2022 року позивачка звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з повідомленням про ДТП № 0490-06-31/1362 та заявою на виплату страхового відшкодування № 0490-06-31/1362 (т.1а. с. 10 та на звороті).

05 грудня 2022 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснено виплату позивачці страхового відшкодування у сумі 157500 гривень, що підтверджується випискою по картковому рахунку останньої (т.1а. с. 45).

07 листопада 2022 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. за заявою ОСОБА_2 проведено товарознавчу експертизу по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 1011/22 (т.1а. с. 13-37), за яким вартість матеріального збитку, заподіяного власнику Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 403527 гривень.

Відповідно до вказаного висновку експерта вартість відновлювального ремонту КТЗ Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 1090547 гривень 80 копійок, вартість ремонтно-відновлювальних робіт 65073 гривні, вартість необхідних для ремонту матеріалів 52931 гривня 28 копійок, вартість нових складових частин, які підлягають заміні 972543 гривні 52 копійки, а ринкова вартість автомобіля 403527 гривень. При цьому, вартість експертних послуг становить 4800 гривень (т.1а. с. 38).

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 7877/23/1/014258 від 20 січня 2023 року, транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було продано за 65000 гривень (т.1а. с. 46 та на звороті).

26 жовтня 2022 року між позивачко та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір № 1500044 прокату автомобіля Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (т.1а. с. 39-40).

Відповідно до листа ФОП ОСОБА_4 № 18/12-1 від 08 грудня 2022 року (т.1а.с.41), в оплату вищевказаного договору прокату автомобіля останньою враховані платежі за чеками: № t0JE2IqWPjo на суму 1919 гривень (т.1а.с.43), hxWK9pEpDdCc на суму 4680 гривень (т.1а.с.44 на звороті), ekPXo3PyL_M на суму 5224 гривні (т.1а.с.42 на звороті), v-bOf49qcvw на суму 8775 гривень (т.1а.с.44), 9VW5Qqcv7w4 на суму 9666 гривень (т.1а.с.42), a64SDLSCo на суму 33046 гривень (т.1а.с.43 на звороті), разом всього на 63 310 гривень.

13 лютого 2023 року представником позивачки адвокатом Негробовим О.В. на адресу відповідача з описом вкладення була направлена досудова вимога (а. с. 47-51), яка останнім залишена без уваги.

Крім того, судом встановлено, що позивачка є матір`ю чотирьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (т.1а.с.53); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 (т.1а.с.54); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (т.1а.с.55) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 (т.1а.с.56).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, проте, колегія суддів не може погодитися із таким висновком, зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Нормою ч. 3 ст. 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року, що ухвалена у справі № 204/8707, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, вказаною постановою суду встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає.

Відповідно до вимог п. 8.2 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, то вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження.

Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП.

Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц (провадження № 61-1586св18), від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц (провадження № 61-5059св18), від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц (провадження № 61-8962св18), від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц (провадження № 61-700св18), від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц (провадження № 61-6285св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 343/2372/15-ц (провадження № 61-8947св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 466/7010/16 (провадження № 61-7447 св18), від 18 грудня 2018 року у справі № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18), від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц (провадження № 61-31609св18).

Судом встановлено, що 07 листопада 2022 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. за заявою ОСОБА_2 проведено товарознавчу експертизу по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 1011/22 (т.1а.с.13-37), за яким вартість матеріального збитку, заподіяного власнику Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 403527 гривень.

Відповідно до вказаного висновку експерта вартість відновлювального ремонту КТЗ Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 1090547 гривень 80 копійок, вартість ремонтно-відновлювальних робіт 65073 гривні, вартість необхідних для ремонту матеріалів 52931 гривня 28 копійок, вартість нових складових частин, які підлягають заміні 972543 гривні 52 копійки, а ринкова вартість автомобіля 403527 гривень. При цьому, вартість експертних послуг становить 4800 гривень (т.1а. с. 38).

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 7877/23/1/014258 від 20 січня 2023 року, транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було продано за 65000 гривень (т.1а. с. 46 та на звороті).

Отже відновлювальний ремонт автомобіля позивача є економічно невиправданим, так як перевищує його ринкову вартість, відтак цей транспортний засіб слід вважати фізично знищеним.

При цьому задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.

Такі правові висновки викладено в постанові ВС від 17.02.2021 у справі №753/11069/16-ц.

Заперечуючи проти висновку експерта ОСОБА_9 від 07 листопада 2022 року, відповідач у суді апеляційної інстанції заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення фактичної (залишкової) вартості автомобіля позивача після ДТП.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року була призначена судова автотоварознавча експертиза.

Проте, призначена судова експертиза не була проведена у зв`язку із її неоплатою стороною відповідача.

Крім того, стороною позивача не було заявлено інших клопотань, не подано додаткових доказів.

Тому, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, переглядаючи рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28 травня 2024 року був допитаний судовий експерт ОСОБА_9 стосовно проведеної ним товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 1011/22 за заявою ОСОБА_2 .

Судовий експерт ОСОБА_9 пояснив суду, що транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 оглядався ним особисто. Було встановлено, і зазначене підтверджено позивачкою, що вищевказаний ТЗ був ввезений в Україну з США. Експерт також вказав, що замовником не було його повідомлено щодо попередніх пошкоджень ТЗ, та в результаті зовнішнього огляду ТЗ ним особисто було зясовано, що ТЗ має попередні дефекти експлуатації, догляду та зберігання: встановив дефекти лакофарбового покриття, сліди відновлювального ремонту більш двох елементів кузова, про що зазначено у висновку. На запитання, щодо того, яким чином наявні раніше пошкодження вплинули на вартість ТЗ, зазначив, що все зазначене викладене у дослідній частині висновку щодо розрахунку Сдод додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складових частин, де враховано відсоток коригування вартості ТЗ до -10,0%, Дз= -11,5%. Експерт також підтвердив, що з моменту ввезення досліджуваного КТЗ та станом на дату ДТП - 28.09.2022 року даний ТЗ у інших ДТП не перебував.

ОСОБА_9 підтвердив, що дійшов обґрунтованого висновку, що відновлювати зазначене КТЗ економічно недоцільно, оскільки відновлювальний ремонт автомобіля позивача є економічно невиправданим, так як перевищує його ринкову вартість, а саме: вартість відновлювального ремонту 1 090 547,80 грн., а його ринкова вартість на момент ДТП складає 403 527,00 грн., відтак цей транспортний засіб слід вважати фізично знищеним.

Крім того, зазначив, що він може встановити вартість залишків пошкодженого автомобіля позивача, проте, на вирішення експертизи таке питання заявником поставлено не було.

У зв`язку з чим, з метою встановлення фактичної залишкової вартості автомобіля позивача після ДТП ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2024 року за клопотанням сторони відповідача - апелянта у справі, було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Проте, вказана експертиза не була проведена у зв`язку з її неоплатою стороною відповідача.

В ході розгляду справи сторонами не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції доказів вартості залишків пошкодженого автомобіля позивача після ДТП, яка має бути обов`язково врахована при вирішенні питання про дійсний розмір матеріальних збитків від ДТП, яка сталась з вини відповідача, а матеріали справи такої інформації взагалі не містять.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів фактичної залишкової вартості автомобіля позивача після ДТП , крім того, позивачка здійснила відчуження транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу за ціною визначеною сторонами за домовленістю у розмірі 65 000 грн., колегія суддів вважає, що задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля, без врахування залишків вартості пошкодженого автомобіля, відчуженого позивачем під час розгляду справи, не можна визнати обгрунтованим. За таких обставин у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Разом з тим, суд вважає доведеними та підтвердженим належними, достатніми та допустимими доказами той факт, що позивачкою внаслідок ДТП понесені реальні збитки (майнова шкода) пов`язані із відновленням її порушеного права через знищення її транспортного засобу та необхідність витрат на прокат автомобіля у сумі 63310 гривень, зважаючи на наступне.

Так, судом встановлено, що позивачка є матір`ю чотирьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (т.1а.с.53); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 (т.1а.с.54); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (т.1а.с.55) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 (т.1а.с.56).

Як убачається з матеріалів спрови та особистих пояснень позивачки в суді апеляційної інстанції, їх родина проживає за містом і вони кожного дня та по кілька разів на день використовували свій транспортний засіб, який в її родині є єдиним. Їх діти навчаються, відвідують гуртки та проводять своє дозвілля у м. Дніпро, також для забезпечення добробуту такої великої сім`ї є постійна потреба у відвідуваннях супермаркетів, медичних установ. Крім того, кожного дня мають здійснюватись робочі поїздки, як позивачки, так і її чоловіка. Крім того, щотижня їх родина відвідує заклади дозвілля задля гармонічного розвитку дітей та зміцнення родинних відносин. Все це стало неможливим внаслідок ДТП та пошкодження транспортного засобу. Позивачка наголосила, що іншого транспортного засобу їх родина не має.

Враховуючи вищезазначене, позивачка була змушена в інтересах сімї, для забезпечення добробуту сімї взяти автомобіль у прокат. Також, позивачка обгрунтовувала необхідність їх родини у оренді ТЗ тим, що оскільки ДТП сталася наприкінці вересня, а станом на кінець жовтня та перебігом осінньо-зимового періоду з погіршенням погоди, похолоданням взагалі утруднилось транспортувати чотирьох дітей на великі відстані та відповідно і самим добиратись у робочих поїздках, що відповідно вплинуло на погіршення матеріального рівня сімї.

Так, 26 жовтня 2022 року між позивачко та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір № 1500044 прокату автомобіля Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (т.1а.с.39-40). Договір було укладено строком на два місяці: з 26.10.2022 року по 25.12.2022 року. Вартість прокату за договором склала 63 299 грн.

Відповідно до листа ФОП ОСОБА_4 № 18/12-1 від 08 грудня 2022 року (т.1а.с.41), в оплату вищевказаного договору прокату автомобіля останньою враховані платежі за чеками: № t0JE2IqWPjo на суму 1919 гривень (т.1а.с.43); hxWK9pEpDdCc на суму 4680 гривень (т.1а.с.44 на звороті); ekPXo3PyL_M на суму 5224 гривні (т.1а.с.42 на звороті); v-bOf49qcvw на суму 8775 гривень (т.1а.с.44); 9VW5Qqcv7w4 на суму 9666 гривень (т.1а.с.42); a64SDLSCo на суму 33046 гривень (т.1а.с.43 на звороті), разом всього на 63 310 гривень.

Під час розгляду справи зазначені докази не спростовані.

Оскільки саме відповідач був визнанний винним у скоєнні ДТП, саме внаслідок протиправних дій відповідача позивачка понесла матеріальні збитки, колегія суддів вважає за можливе стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 63310 (шістдесят три тисячі триста десять) гривень, які складаються з оплати за прокат автомобіля.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Нормами ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Крім того, ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Приписами ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як роз`яснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 9 постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, суд погоджується з тим, що позивачка безсумнівно зазнала моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу дорожньо-транспортної пригоди, виходячи із того, що внаслідок ДТП їх сім`я повністю була змушена змінити рівень, уклад, розпорядок свого життя. Позивачка, будучи матір`ю чотирьох дітей, яка мешкає сім`єю за межами міста, а діти при цьому навчаються та відвідують гуртки в м. Дніпрі, що територіально віддалене від їх місця проживання, має труднощі щодо організації їх навчального процесу, дозвільного життя та забезпечення власного побуту (відвідування супермаркетів, торгових центрів тощо) пов`язаних їх транспортуванням.

За викладених обставин, враховуючи характер немайнових втрат позивачки, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 гривень, оскільки на думку суду вимоги про стягнення із відповідача 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди мають надмірний характер.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану, в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що позивачці правничу допомогу у вказаній справі надавало Адвокатське бюро «Олександра Негробова», в особі адвоката Негробова О.В., що діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002072 від 12 березня 2019 року, виданого рішенням Ради адвокатів Запорізької області від 12 березня 2019 року (т.1а. с. 62), на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 15 грудня 2022 року (т.1а. с. 57-59) та додаткової угоди № 1 до вказаного договору (т.1а. с. 60).

Так, зі змісту додаткової угоди № 1 до вказаного договору (т.1а. с. 60), вбачається, що вартість однієї години роботи адвоката складає 2000 гривень, яка включає в себе надання консультацій та складання всіх необхідних документів та участь у судових засіданнях. Також, у вказаній угоді зазначено, що сторони погодили, що загальний розмір гонорару адвоката, в рамках надання правової допомоги, не буде перевищувати 60000 гривень. Оплата гонорару здійснюється клієнтом на протязі п`яти робочих днів, з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (безготівково - на підставі відповідного рахунку, або готівкою). В разі оплати гонорару готівкою, адвокат, в день отримання грошових коштів, надає клієнту відповідну квитанцію.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано Акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги від 15 грудня 2022 року та Додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 15 грудня 2022 року (т.1а.с.93) відповідно до якого адвокатом на надання правничої допомоги клієнту у даній справі витрачено 12 годин (15 грудня 2022 року:

- аналіз наданих клієнтом документів та надання клієнту усної консультації норм права, які регулюють правовідносини, що виникли між клієнтом та ОСОБА_1 , внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28 вересня 2022 року в результаті якої було ушкоджено транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником є клієнт - було витрачено 1 годину;

10 лютого 2023 року 14 лютого 2022 року: складання та направлення засобами поштового зв`язку до ОСОБА_1 досудової вимоги, враховуючи час на виготовлення і засвідчення додатків та відправлення листів було витрачено 2 години;

20 березня 2023 року 11 квітня 2023 року: узгодження із клієнтом правової позиції, складання та подання засобами поштового зв`язку позовної заяви про стягнення матеріальних биків, спричинених клієнту в результаті настання ДТП, враховуючи час на виготовлення та засвідчення копій матеріалів додатків до позову) у відповідності до кількості сторін, було витрачено 8 годин;

18 травня 2023 року 22 травня 2023 року: участь адвоката у судовому засідання під час розгляду цивільної справи № 204/5480/23 враховуючи час на прибуття до Красногвардійського районного суду Дніпропетровська, направлення засобами поштового зв`язку відповідачу судових повісток, було витрачено 1 годину)

на загальну суму 24000 гривень, виходячи із розрахунку 12 витрачених адвокатом годин * 2000 гривень за годину роботи адвоката.

На підтвердження оплати отриманої правової допомоги у розмірі 24000 гривень, суду надано квитанції (а. с. 94-97).

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи, заявлену позивачем ціну позову, кількість документів у справі та необхідність їх опрацювання, а також значення даної справи для позивачки, колегія суддів доходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з урахуванням того, що позов задоволено частково.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень, через що вказані витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивачки.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, у разі задоволення позову, покладається на обидві сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у сумі 662 (шістсот шістдесят дві) гривні 37 (тридцять сім) копійок.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 63310 (шістдесят три тисячі триста десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 662 (шістсот шістдесят дві) гривні 37 (тридцять сім) копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко