Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., представника позивача Вербицького Я.В., розглянувши цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» (надалі за текстом - позивач) звернулась звернувся звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач 1) про стягнення боргу.

Позовні вимоги обгрунтовані (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) неналежним виконанням співвідповідачами обов`язків щодо оплати наданих комунальних послуг, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з співвідповідачів кошти наступним чином:

- з відповідача 2 за кв. АДРЕСА_1 у сумі 17946,36 грн., з яких 16942,49 грн. основного боргу, 774,78 грн. інфляційних втрат та 229,09 грн. 3% річних за період з 01.01.2015 по 30.05.2018 року;

- з відповідача 2 за кв. АДРЕСА_2 у сумі 22062,23 грн., з яких 17701,02 грн. основного боргу, 3633,46 грн. інфляційних втрат та 727,76 грн. 3% річних за період з 01.01.2015 по 08.2018 року;

- з відповідача 2 за машиномісце НОМЕР_4 у сумі 6324,73 грн., з яких 5750,00 грн. основного боргу, 438,09 грн. інфляційних втрат та 136,64 грн. 3% річних за період з 01.01.2015 по 30.05.2018 року;

- з відповідача 1 за кв. 246 у сумі 112802,75 грн., з яких 82047,05 грн. основного боргу, 25015,99 грн. інфляційних втрат та 5739,71 грн. 3% річних за період з 01.06.2018 по 30.04.2023 року;

- з відповідача 1 за кв. 247 у сумі 105889,89 грн., з яких 76943,98 грн. основного боргу, 23583,39 грн. інфляційних втрат та 5362,51 грн. 3% річних за період з 01.06.2018 по 30.04.2023 року;

- з відповідача 1 за машиномісце НОМЕР_4 у сумі 33449,50 грн., з яких 24522,00 грн. основного боргу, 7359,26 грн. інфляційних втрат та 1568,24 грн. 3% річних за період з 08.2018 по 04.2023 року включно.

Відповідач 1 заперечує проти позову виходячи з того, що комунальні послуги позивачем не надаються, в будинку не здійснювався ремонт та позивач не виконує обов`язки з обслуговування будинку. Також, відповідач 1 просить суд застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22.09.2022 справу направлено за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.12.2020 справу направлено за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Анохіна А.М.

Ухвалою Суду від 19.02.2021 (суддя Анохін А.М.), відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Заочним Рішенням Суду від 16.11.2021 (суддя Анохін А.М.) позов задоволено.

07.03.2023 до суду від відповідача 1 надійшла заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Суду від 24.03.2023 (суддя Анохін А.М.) скасовано заочне Рішення Суду від 16.11.2021 та вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

17.05.2023 до суду від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача та заява про зміну позовних вимог.

16.11.2023 до суду від відповідача 1 надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою Суду від 23.11.2023 (суддя Анохін А.М.) залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач 2, разом іменовані співвідповідачі).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Гребенюк В.В.

Ухвалою Суду від 22.01.2023 справу прийнято до розгляду та вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Ухвалою Суду від 06.08.2024 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

У судове засідання 20.12.2024 прибув представник позивача, представники інших учасників судової справи у підготовче судове засідання не прибули.

За змістом ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 20.12.2024 за відсутності представників співвідповідачів, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників та дослідивши докази, суд встановив наступне.

21.11.2013 було створено юридичну особу позивача за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до п. 1.1. Статут позивача створено власниками квартир, нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 (надалі за текстом - будинок) відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (т.1, а.с.45).

У відповідності до пп. 8 п. 10.2 Статуту позивача співвласники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (т.1, а.с.56).

Відповідно до Протоколу загальних зборів співвласників від 15.11.2016 було прийнято рішення про встановлення внеску за утримання будинку та прибудинкової території для власників житлових приміщень у розмірі 5,94 грн. за 1 кв.м., нежитлових приміщень у розмірі 11,24 грн. за 1 кв.м. та власників паркомісць у розмірі 287,00 грн. за 1 кв.м. (т.1, а.с. 24).

Згідно Протоколу загальних зборів співвласників від 20.09.2017 було прийнято рішення про встановлення внеску до резервного фонду ОСББ для власників житлових приміщень у розмірі 0,26 грн. за 1 кв.м., нежитлових приміщень у розмірі 0,61 грн. за 1 кв.м. та власників паркомісць у розмірі 13,00 грн. за 1 кв.м. (т.1, а.с.21-26).

Згідно Протоколу загальних зборів співвласників від 16.10.2019 було прийнято рішення про встановлення внеску до резервного фонду ОСББ для власників житлових приміщень у розмірі 8,92грн. за 1 кв.м., нежитлових приміщень у розмірі 16,86грн. за 1 кв.м. та власників паркомісць у розмірі 481,00грн. за 1 кв.м. (т.1, а.с.21-26).

02.03.2015 між позивачем та Пат «Київеенерго» укладено Договір на постачання електричної енергії відповідно до п. 1. якого постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов викладених в цьому договорі (т.1, а.с. 28-34).

Також, між позивачем та ТОВ «Терикон-Сервіс» було укладено Договір №98 на технічне обслуговування ліфтів, згідно п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе організацію та виконання робіт по технічному обслуговуванню 15х ліфтів згідно з додатком (т.1, а.с.35-38).

Крім цього, 13.01.2017 між позивачем та ПрАТ «Київспецтранс» було укладено Договір №307155/7 про надання послуг зі збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується згідно з графіком (довідкою-дислокацією) надавати споживачеві послуги зі збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів, які накопичуються у споживача, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених цим договором (т.1, а.с. 39-43).

Відповідач 1 є власником квартири АДРЕСА_1 у будинку на підставі Договору дарування від 04.06.2018 №418 (т.1, а.с.199-200).

Відповідач 1 є власником квартири АДРЕСА_2 у будинку на підставі Договору дарування від 04.06.2018 №420 (т.1, а.с.201-202).

Відповідач 1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 у будинку на підставі Договору дарування від 03.08.2018 №1786 (т.1, а.с. 203-205).

Власником вказаних вище об`єктів нерухомого майна до укладення відповідних Договорів дарування, був відповідач 2.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно з ч. 4 ст. 4 вказаного Закону основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Як встановлено судом відповідач 2 до 04.06.2018 була власником квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та до 03.08.2018 машиномісця № НОМЕР_1 , а відповідач 1 власником цих об`єктів нерухомого майна з 04.06.2018 та 03.08.2018 відповідно.

За змістом ст. 15 цього Закону співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів (ст. 16 Закону).

Судом встановлено, що позивачем було встановлено перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного фонду.

Доказів того, що вказані рішення були визнанні недійсними матеріали справи не містять та суду не було надано.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, співвідповідачі є споживачами наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території та відповідно, як співвласники майна, зобов`язані сплачувати відповідні внески.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Власність зобов`язує (ч.4 ст.319 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території та опалення.

Доказів того, що співвідповідачами вказані послуги не споживались / не надавались матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, відхиляє доводи відповідача про ненадання послуг.

Згідно ст. 162 ЖК України Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Отже, як наймачі (власники) та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно ст. 162 ЖК України, зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Згідно з доводами позивача, співвідповідачі не сплачували за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, за ними утворилась заборгованість.

Так, згідно розрахунків позивача, основний борг відповідача 2 складає 40393,51 грн. за період з січня 2015 по травень 2018, а у частині машиномісця з по липень 2018 року.

Так, згідно розрахунків позивача, основний борг відповідача 1 складає 183513,03 грн. за період з червня 2018, а у частині машиномісця з серпня 2018 року.

Відповідач просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності, адже позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з січня 2015.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, 258, ч.1 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц виснувала, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено, останній раз Законом України № 3891-IX "Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" по 09.11.2024.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З огляду на викладене, на час дії встановленого карантину та воєнного стану, строк позовної давності, встановленийст.257 ЦК України, не спливає та на момент звернення позивача з позовом, в разі існування підстав для застосування позовної давності, даний строк має бути застосований лише до 02.04.2017, оскільки Закон №540-IХ від 30.03.2020 набув чинності 02.04.2020.

Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до стягнення суми заборгованості за послуги за період з січня 2015 по 02.04.2017.

З огляду на викладене, враховуючи те, що заборгованість співвідповідачів перед позивачем в розмірі 230179,68 грн. (з урахуванням наслідків застосування судом пропуску позовної давності) підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідачі на момент ухвалення рішення не надали документів, які свідчили про сплату вказаної заборгованості, а також, не надали доказів неотримання ними вищенаведених житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядку відмови від їх отримання, не спростували належними та допустимими доказами наданого позивачем розрахунку спірної заборгованості, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог про стягнення суми основного боргу, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення 230179,68 грн. заборгованості підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з співвідповідачів 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, що міститься у позові, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача 1 - 70058,80 інфляційних втрат та 17742,16 грн. 3% річних; з відповідача 2 - інфляційних втрат 5401,05 грн. та 1991,28 грн. 3% річних.

Враховуючи все вказане вище, суд доходить до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на співвідповідачів пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» основний борг у розмірі 212 310 (двісті дванадцять тисяч триста десять) гривень 11 копійок, інфляційні втрати у розмірі 70 058 (сімдесят тисяч п`ятдесят вісім) гривень 80 копійок та 3% річних у розмірі 17 742 (сімнадцять тисяч сімсот сорок дві) гривні 16 копійок;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» основний борг у розмірі 17869 (сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 57 копійок, інфляційні втрати у розмірі 5401 (п`ять тисяч чотириста одна) гривня 05 копійок та 3% річних у розмірі 1991 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 28 копійок;

В іншій частині в задоволенні вимог відмовити;

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати в залі Подільського районного суду міста Києва (адреса: м. Київ, вул. Волоська, 6/14Б) на 13 січня 2025 року о 16 год. 30 хв.;

Повне найменування сторін:

Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» (04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 30/39; );

Відповідач 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКП НОМЕР_2 );

Відповідач 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; РНОКП НОМЕР_3 );

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк