КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3411/2024
справа №946/5755/22-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Кобака Романа Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Бусик О.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання недійсними транзакцій, стягнення коштів, -

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними транзакцій, стягнення коштів.

Вимоги позову мотивує тим, що 26 червня 2022 року позивачці надійшло повідомлення про те, що з її карткового рахунку було списано 2 449,90 гривень в рахунок нібито погашення наявної кредитної заборгованості. Після цього позивачка звернулась на гарячу лінію АТ КБ "ПриватБанк" та повідомила, що ніяких операцій з кредитною карткою не вчиняла, а також попросила заблокувати цю картку. Того ж дня картку було заблоковано.

Окрім того, позивачка звернулась до відділення АТ КБ "ПриватБанк", у якому їй повідомили про те, що 09 травня 2022 року з кредитного рахунку списано: о 12 год. 49 хв. - 29 999 грн в рахунок оплати в інтернет магазині з ідентифікатором ТР2, KYIV, UA; о 12 год. 51 хв. - 500 грн в рахунок оплати в інтернет магазині в ідентифікатором WPOS, KYIV, UA; о 12 год. 53 хв. - 500 грн в рахунок оплати в інтернет магазині з ідентифікатором PAYPOINT, KYIV, UA; о 12 год. 55 хв. - 17 999 грн в рахунок оплати в інтернет магазині з ідентифікатором ТР2, KYIV, UA.

Після отримання вказаної інформації позивачка відразу подала до АТ КТ «ПриватБанк» відповідну заяву про вчинення шахрайських дій щодо неї з боку невідомих осіб. В подальшому ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів із заявою про шахрайство.

Стверджує, що 09 травня 2022 року відбулось несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку, будь-яких дій чи бездіяльності, що сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, позивачка не вчиняла, а тому операції (трансакції) щодо списання з кредитного рахунку є недійсними. Відсотки, неустойка, комісії та інші штрафні санкції, нараховані Банком за оскаржуваними операціями щодо переказу 09 травня 2022 року коштів підлягають скасуванню, а кошти, які були автоматично списані відповідачем в рахунок погашення кредитної заборгованості, підлягають стягненню на користь позивачки.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати недійсними операції (транзакції) щодо переказів 09 травня 2022 року коштів з кредитної картки ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк" о 12 год. 49 хв. в розмірі 29 999,00 грн; о 12 год. 51 хв. - 500,00 грн; о 12 год. 53 хв. - 500,00 грн; о 12 год. 55 хв. - 17 999,00 грн. Скасувати відсотки, неустойку, комісію та інші штрафні санкції, нараховані АТ КБ "ПриватБанк" за оскаржуваними ОСОБА_1 операціями (транзакціями) щодо переказів коштів з кредитної картки ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк". Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" безпідставно списані кошти в розмірі 2 508,20 гривень. Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Кобаком Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Зазначає, що відсутність вироку у кримінальному провадженні, відкритому за заявою ОСОБА_1 , не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Вказує, що дійсно заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення не є судовим рішенням, яке набрало законної сили. Разом з цим, звертає увагу, що згідно статті 383 КК України особи несуть кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину. Відповідно до цього факти, викладені у зверненні особи до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення та за якими внесено відомості до Реєстру, можуть бути враховані судом у сукупності з іншими обставинами справи та поданими доказами.

Звертає увагу, що судом першої інстанції залишено поза увагою як доказ журнал входу в Приват24 (який надано до суду 06 листопада 2023 року представником AT КБ «Приватбанк»), що підтверджує той факт, що списання коштів відбулося шахраями за допомогою мобільного телефону марки Huawei NMO-L31, який ніколи не належав позивачці та не використовувався нею. Натомість позивачкою використовується мобільний телефон Samsung SM-G920F.

Вказує, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не свідчить та не підтверджує ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що кредитну картку, з якої були списані кошти, вона не втрачала, жодній особі ПІН-код картки не повідомляла, будь-яку інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, стороннім особам не надавала.

Вказує, що відповідачем не було надано до суду жодного належного, достовірного та допустимого доказу для спростування вищевказаних тверджень позивачки.

Водночас, суд першої інстанції поклав на позивачку тягар доведення факту того, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначає, що в ухвалі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2023 року була допущена описка. Ухвала слідчого судді не є судовим рішенням, а є лише особливим видом процесуального рішення, а тому не може встановлювати будь-яких фактів чи обставин.

Стверджує, що листом за вих.№ 20.1.0.0.0/7-231004/34531 від 08 жовтня 2023 року AT КБ «ПриватБанк» фактично підтвердив той факт, що ОСОБА_1 дійсно зверталася до AT КБ «ПриватБанк» із заявою про шахрайство з боку невідомих їй осіб та повернення коштів; за результатами розгляду заяви позивачці було повернуто частково кошти у сумі 500,00 грн.; по іншим транзакціям питання повернення коштів не розглядалося з підстав того, що «транзакції, які додатково підтверджувалися 3DS, не оскаржуються за умовами платіжних систем».

Вказує, що судом першої інстанції не враховано той факт, що про несанкціоноване списання коштів позивачці до 04 липня 2022 року відомо не було, їй не надходило жодних сповіщень про списання таких коштів.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не надав відомості, по якій саме транзакції були повернуті кошти, а тому позивачка не мала можливість подати клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог на суму 500,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26 серпня 2020 року №766/19614/18, від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц,

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

27 грудня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив АТ КБ "ПриватБанк" на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що встановлення точного часу повідомлення Банку клієнтом про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначення того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем Банку ризик збитків від здійснення операції та відповідальність несе користувач.

Звертає увагу, що до правоохоронних органів ОСОБА_1 звернулась лише 07 липня 2022 року, що підтверджується ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2023 року.

Звернення до Банку з приводу списання коштів з рахунку позивача на погашення вже існуючого боргу за кредитним договором та повідомлення про шахрайські списання, здійснене шляхом телефонного дзвінка на номер клієнтської підтримки 3700 від чоловіка позивачки 04 липня 2022 року о 08:20:39. Того ж дня подавалась і усна заявка на повернення коштів через відділення Банку.

Зазначає, що ОСОБА_1 з моменту здійснення оспорюваних транзакцій продовжувала користуватись Приват24, що підтверджується Журналом входу в Приват24 за фінансовим номером ОСОБА_1 . Разом з цим, жодним чином не реагувала на наявність транзакцій, які вона нібито не вчиняла.

Уважає, що твердження позивачки про те, що про списання коштів з рахунку вона дізналась лише в момент списання на погашення боргу, не відповідає дійсності.

Зазначає, що позивачкою не надано будь-яких доказів постановлення вироку або іншого судового рішення, яке набрало законної сили щодо незаконного заволодіння грошовими коштами та здійснення інших незаконних операцій, на які посилається позивач.

Зазначає, що спірні операції стали можливими через передачу даних невстановленій особі, яка представилась працівником банку. За таких обставин можна зробити висновок про те, що факт несанкціонованого використання невідомими особами/особою картки позивачки не підтверджується належними та допустимими доказами.

Також стверджує, що вимога позивачки про скасування нарахованих відсотків за кредитом є неналежним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18 січня 2023 року №686/17744/21, від 06 березня 2018 року №585/1320/16-ц, №522/22780/15-ц від 10 липня 2019 року, від 28 лютого 2018 року №473/2315/17, від 06 березня 585/1320/16-ц, від 10 липня 2019 року №522/22780/15-ц, від 01 липня 2020 року №712/9107/18, від 07 грудня 2020 року №182/5175/16-ц.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивачки Кобак Р.І. доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача Хитрова Л.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з мотивів, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять будь-які належні і допустимі докази на підтвердження того, що транзакції грошових коштів з рахунку позивачки здійснені не нею. До правоохоронних органів з приводу несанкціонованого списання коштів 07 липня 2022 року позивачка звернулась 07 липня 2022 року, а до банку 04 липня 2022 року. Аналіз платіжних операцій на 09 травня 2022 року свідчить про те, що такі здійснені шляхом переказу коштів через додаток Приват24. При здійсненні переказу були коректно введені номери карти позивачки, термін її дії та код, після чого оспорювані транзакції буди підтверджені 3Dsecure, який надсилався на фінансовий номер телефону позивачки.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог про скасування відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій, нарахованих Банком за оскаржуваними операціями та стягнення з відповідача безпідставно списаних коштів в розмірі 2 508,20 грн суд вказав, що такі є похідними, відтак задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до даних квитанції від 09 травня 2022 року списано з картки НОМЕР_3 о 12 год. 49 хв. - 29 999 грн в рахунок оплати в інтернет магазині з ідентифікатором ТР2, KYIV, UA; о 12 год. 51 хв. - 500 грн в рахунок оплати в інтернет магазині в ідентифікатором WPOS, KYIV, UA; о 12 год. 53 хв. - 500 грн в рахунок оплати в інтернет магазині з ідентифікатором PAYPOINT, KYIV, UA; о 12 год. 55 хв. - 17 999 грн в рахунок оплати в інтернет магазині з ідентифікатором ТР2, KYIV, UA (а.с. 5-8).

26 червня 2022 року з картки позивачки № НОМЕР_1 списано 2 449,90 гривень "Обов`язковий платіж за карткою НОМЕР_1 (а.с. 9-10).

Відповідно до даних листа АТ КБ "ПриватБанк" №20.1.0.0.0/7-23-206/15611 від 09 лютого 2023 року убачається, що банком повідомлено, що 09 травня 2022 року за рахунком позивачки НОМЕР_2 здійснено переказ коштів. При здійсненні переказу коректно введені номер картки клієнта, термін її дії та CVV2 код. Після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure, який надсилався на фінансовий номер клієнта (том 1 а.с. 82-83).

07 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, вказавши що шахрайським шляхом з її кредитної карти знято грошові кошти близько 50 000 гривень (том 1 а.с. 115).

Відповідно до даних знімку екрану 23 вересня 2022 року на рахунок позивачки нараховано 500 гривень за заявкою 2028140 (том 1 а.с. 144).

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2023 року надано доступ до інформації, що становить банківську таємницю щодо оспорюваних позивачкою банківських операцій по її кредитній картці за 09 серпня 2022 року (том 1 а.с. 177-179).

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У статті 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ( який був чинним на час спірних правовідносин та втратив чинність 01 серпня 2022 року) платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», абзацу першого пункту 1 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (далі - Положення № 705), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно із статтею 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів. Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.

Відповідно до статей 32.1, 32.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу VI Положення № 705).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що позивачкою не доведено обґрунтованість позовних вимог.

Судом першої інстанції правильно виходив з того, що оспорювані операції мали місце 09 травня 2022 року, про що банку отримав повідомлення лише 04 липня 2022 року від чоловіка позивачки, до правоохоронних органів позивачка звернулась 07 липня 2022 року.

Таким чином, в порушення вимог пункту 5 розділу VI Положення № 705 позивачкою не повідомлено банк про платіжні операції, які вона, на її твердження, не виконувала, у найкоротший строк протягом дня, у який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії, з моменту настання підстав для їх здійснення, тобто негайно.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що списання коштів відбулося за допомогою мобільного телефону марки Huawei NMO-L31, який ніколи не належав позивачці та не використовувався нею, відхиляється апеляційним судом, оскільки доказами не підтверджені.

При цьому, згідно даних Журналу входу в Приват24 убачається, що відбувався одночасний вхід з двох мобільних пристроїв: Samsung SM-G920F та Huawei NMO-L31 (том 1 а.с. 197 -199).

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції відсутності доказів втрати заявником картки, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати оспорювані нею платіжні операції, відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються наведеними вище доказами.

Доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів та відсутності волі позивачки на вчинення такого перерахування не надано.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду у справах №766/19614/18, №537/3312/16, №176/1445/22 відхиляються апеляційним судом, оскільки такі були ухвалено за інших установлених фактичних обставин.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кобака Романа Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 28 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова