Справа № 758/9877/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт, накладений на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві №562/3 від 25.03.2009, реєстраційний номер обтяження 9155931.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30.09.2004, виданого Відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.03.2024 на належну позивачу 1/3 частину квартири ВДВС Подільського РУЮ м. Києва накладено арешт на підставі постанови №562/3, виданої 25.03.2009, запис в реєстрі №9155931 від 16.10.2009. 29.03.2024 представником позивача направлено адвокатський запит до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України з метою отримання копії постанови про арешт майна боржника. Згідно відповіді Міністерства юстиції України від 09.04.2024 на дату проведення державної реєстрації обтяження нерухомого майна, зазначеного у запиті, порядок проведення державної реєстрації обтяження нерухомого майна був встановлений Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №31/5 від 09.06.1999, яке втратило чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України №1844/5 від 14.12.2012. У відповіді також повідомлено, що в Реєстрі заборон не містяться електронні копії документів на підставі яких проводилась реєстрація обтяження. Крім того, згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження та за інформацією Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні у Подільському ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 25.03.2009 по 17.12.2009 перебувало виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва

№6-2693 від 07.12.2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс Банк» коштів у сумі 5 591,08 грн. 17.12.2009 у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно з даними системи відомості щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах зазначеного виконавчого провадження в системі відсутні. 25.06.2024 позивачем направлено до Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заяву про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зняття арешту з майна ОСОБА_1 . З відповіді Подільського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.07.2024 встановлено, що 28.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3. Крім того, Відділом повідомлено про відсутність можливості зняття арешту у зв`язку з неможливість ідентифікувати виконавче провадження, в якому було винесено постанову про арешт майна. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О.

Ухвалою судді від 16.08.2024 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 30.09.2004.

Співвласником вказаної квартири є ОСОБА_3 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.03.2024 позивачу стало відомо, що на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_2 Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві накладено арешт на підставі постанови №562/3 від 25.03.2009, реєстраційний номер обтяження 9155931 від 16.10.2009.

З відповіді на адвокатський запит від 29.03.2024, наданої Міністерством юстиції України, встановлено, що на дату проведення державної реєстрації обтяження нерухомого майна, зазначеного у запиті, порядок проведення державної реєстрації обтяження нерухомого майна був встановлений Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №31/5 від 09.06.1999, яке втратило чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України №1844/5 від 14.12.2012. Пунктом 2.1. Положення було встановлено, що підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна, зокрема, були заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подавалися органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільнення з-під арешту). При цьому, в Реєстрі заборон не містяться електронні копії документів, на підставі яких проводилася реєстрація обтяження. Згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження та за інформацією Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні у Подільському ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 25.03.2009 по 17.12.2009 перебувало виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва №6-2693 від 07.12.2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс Банк» коштів у сумі 5 591,08 грн. 17.12.2009 у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення документу стягувачу. Крім того, згідно з даними системи відомості щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах зазначеного виконавчого провадження в системі відсутні.

Враховуючи викладене, надати копію постанови, а також інформацію про виконавче провадження, в ході примусового виконання якого державним виконавцем 25.03.2009 накладено арешт на майно ОСОБА_1 , не виявляється за можливе, оскільки зазначені відомості у системі відсутні, матеріали вищевказаного виконавчого провадження знищено у встановленому порядку у зв`язку із закінченням строків їх зберігання.

25.06.2024 позивач звернувся до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3, в якій, зокрема, просив зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , на яку накладений арешт постановою №562/3 від 25.03.2009. Позивачем до заяви також було долучено платіжну інструкцію, згідно якої сплачено борг з урахуванням збору та витрат за виконавчим провадженням НОМЕР_3.

З відповіді Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №111259/11/24 від 23.07.2024 встановлено, що 28.06.2024, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3. Щодо вимоги про зняття арешту з квартири зазначено, що у зв`язку із відсутністю можливості ідентифікувати виконавче провадження, у якому було винесено постанову про арешт майна боржника №562/3 від 25.03.2009, відділ не має можливості зняти такий арешт.

Тобто, з вищенаведеного суд приходить до висновку, що наразі відкритих виконавчих проваджень відносно позивача на виконанні у державній виконавчий службі немає.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частиною 5 цієї статті визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи встановлені судом обставини та норми права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12, 81, 229, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві №562/3 від 25.03.2009, реєстраційний номер обтяження 9155931.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, буд. 5-Б, .

Повний текст рішення складено 26.11.2024.

Суддя О. О. Ковбасюк