ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/11263/23

Головуючий у першій інстанції - Павлов В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1291/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач-відповідач: ОСОБА_1

відповідач-позивач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Павлова В.Г. від 11 липня 2024 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому, уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 27.12.2023 року, та змінивши позовні вимоги заявою від 03.05.2024 року, остаточно просила провести поділ спільного сумісного майна наступним чином:

1) визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , автомобіля марки "JeepCherokee" 2400 (2016) білий, 70-реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону, д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіля марки "VolkswagenPolo" (д.н.з. НОМЕР_2 ), 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 ; автомобіля марки "VolkswagenGolf" (д.н.з. НОМЕР_4 ), 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 ;

2) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, виділити у власність ОСОБА_1 автомобіль марки "JeepCherokee" 2400 (2016) білий, 70-реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону, д.н.з. НОМЕР_1 ;

3) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки "JeepCherokee" 2400 (2016) білий, 70-реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону, д.н.з. НОМЕР_1 ;

4) припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на автомобіль марки "JeepCherokee" 2400 (2016) білий, 70-реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону, д.н.з. НОМЕР_1 ;

5) в порядку поділу спільного майна подружжя, виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки "VolkswagenPolo", колір бежевий, 2012 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , автомобіль марки "VolkswagenGolf", колір білий, 1989 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 ;

6) припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль марки "VolkswagenPolo", колір бежевий, 2012 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , автомобіль марки "VolkswagenGolf", колір білий, 1989 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 ;

7) визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

8) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи даний варіант поділу спільного сумісного майна, ОСОБА_1 зазначала, що вона є особою із інвалідністю 3 групи, і на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, яку необхідно підвозити та забирати зі школи. Позивач за первісним позовом вказувала, що вона набула право керування транспортними засобами, внесла на депозитний рахунок суду компенсацію вартості автомобіля марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ) і готова відмовитися від двох інших транспортних засобів, які на неї зареєстровані, на користь ОСОБА_2 . За доводами ОСОБА_1 , у ОСОБА_2 відсутня можливість належно утримувати автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ) через отримання ним мінімальної заробітної плати. За доводами ОСОБА_1 , їй фінансово допомагає син, що дозволить утримувати вказаний автомобіль у належному стані.

В січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просив визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя наступне рухоме майно: автомобіль марки "VolkswagenPolo", колір бежевий, 2012 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , автомобіль марки "VolkswagenGolf", колір білий, 1989 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя залишити вказані автомобілі у власності ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сумарної вартості 1/2 часток транспортних засобів у сумі 179 263,73 грн., залишивши у власності ОСОБА_2 автомобіль марки "JeepCherokee" 2400 (2016) білий, 70-реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону, д.н.з. НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи даний варіант поділу спільного сумісного майна, ОСОБА_2 зазначав, що між сторонами спору вже сформувався порядок користування автомобілями. За ОСОБА_1 зареєстровані автомобілі марки "VolkswagenPolo" (д.н.з. НОМЕР_2 ) та "VolkswagenGolf" (д.н.з. НОМЕР_4 ), а за ОСОБА_2 - автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ). За доводами ОСОБА_2 , утримання всіх трьох автомобілів здійснював саме він, і твердження ОСОБА_1 щодо його неспроможності утримувати автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ). є безпідставними. ОСОБА_2 не погоджується на отримання грошової компенсації від ОСОБА_1 , замість його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ), але погоджується

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.03.2024 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 .

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.07.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, задоволено частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобілі марки "VolkswagenPolo" (д.н.з. НОМЕР_2 ), 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , та " VolkswagenGolf " (д.н.з. НОМЕР_4 ), 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, задоволено.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сумарної вартості 1/2 часток транспортних засобів в розмірі 179 263 грн. 73 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. та 8 764 грн. 64 коп. витрат за проведення експертизи.

Повернуто ОСОБА_1 242 328 грн., внесених на депозит Новозаводського районного суду міста Чернігова, згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 03.05.2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.07.2024 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.07.2024 року ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції здійснив поділ майна таким чином, що залишив у її власності автомобіль марки "VolkswagenPolo", колір бежевий, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль марки "VolkswagenGolf", колір білий, 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_4 , а ОСОБА_2 суд виділив у власність автомобіль марки "JeepCherokee" 2400 (2016) білий, 70-реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону, д.н.з. НОМЕР_1 . Суд першої інстанції аргументував такий поділ тим, що два автомобілі зареєстровано на ОСОБА_1 , а один автомобіль - на ОСОБА_2 , і зважаючи на порядок користування, який склався, суд першої інстанції здійснив поділ майна у вищевказаному порядку. За доводами апелянта, суд першої інстанції не прийняв до уваги її аргументи, які нею наводились, як підстави для поділу майна. На думку апелянта, та обставина, що спірні автомобілі зареєстровані відповідно, на сторін у справі, не дає підстави для того, щоб залишити дані автомобілі у власності тих осіб, які ними володіють. ОСОБА_1 , обґрунтовуючи запропонований нею варіант поділу спільного сумісного майна, зазначала, що вона є особою із інвалідністю 3 групи, і на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, яку необхідно підвозити та забирати зі школи. За доводами апелянта, вона почала навчання у автошколі, у зв`язку з чим, їй необхідно мати транспортний засіб, і вона готова відмовитися від двох інших транспортних засобів, які на неї зареєстровані, на користь ОСОБА_2 , оскільки наявність транспортних засобів у такій кількості не є економічно обґрунтованою та необхідною. ОСОБА_1 вказує, що у ОСОБА_2 відсутня можливість належним чином утримувати автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ), оскільки він отримує мінімальну заробітну плату. Натомість, ОСОБА_1 , за її твердженням, фінансово допомагає син, що дозволить утримувати вказаний автомобіль у належному стані. Апелянт вказує, що суд першої інстанції мав керуватися не тим порядком користування майном, який склався між сторонами спору, а насамперед, інтересами кожної із сторін, дітей, фактичною можливістю утримувати автомобілі, реальністю доходів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обгрунтоване рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.07.2024 року.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Чепурна Н.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обгрунтоване рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.07.2024 року.

В судове засідання позивач-відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась.

Від представника позивача-відповідача ОСОБА_1 - адвоката Слєпченка С.А. 06.11.2024 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його зайнятістю у невідкладних слідчих діях.

Обговоривши заявлене представником позивача-відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Слєпченком С.А. клопотання про відкладення розгляду справи, заслухавши думку з даного приводу учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Слєпченка С.А. про відкладення розгляду справи, виходячи із наступного.

Згідно приписів ч.1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 ч.2 статті 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку при першій неявці в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Приймаючи до уваги, що зазначені представником ОСОБА_1 у клопотанні про відкладення розгляду справи обставини щодо неможливості його явки в судове засідання апеляційного суду 06.11.2024 року, не підтверджені жодними належними та достатніми документами, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин неявки в судове засідання апеляційного суду представника ОСОБА_1 . За даних обставин, відсутні підстави для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Слєпченка С.А. про відкладення розгляду даної справи.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 29.06.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис №777. Сторони по справі є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження Серії НОМЕР_7 .

Під час шлюбу сторонами було придбано наступні об`єкти рухомого та нерухомого майна: автомобіль марки "VolkswagenPolo"(д.н.з. НОМЕР_2 ) та автомобіль марки "VolkswagenGolf"(д.н.з. НОМЕР_4 ), які зареєстровано на ОСОБА_1 ; квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки "JeepCherokee"(д.н.з. НОМЕР_1 ), які зареєстровано на ОСОБА_2 .

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.01.2024 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Громовому А.М. Перед експертом судом було поставлено наступне запитання:

- яка ринкова вартість автомобіля марки JEEP CHEROKEE 2400 (2016), білий, 70-реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону, д.н.з. НОМЕР_1 , на час проведення експертизи?

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.03.2024 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Громовому А.М. Перед експертом поставлено наступне запитання:

- якою є дійсна ринкова вартість автомобіля марки WOLKSWAGEN POLO, колір бежевий, 2012 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля марки WOLKSWAGEN GOLF, колір білий, 1989 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на дату проведення експертизи?

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №4 від 17.02.2024 року, ринкова вартість автомобіля марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ), станом на час проведення експертизи, на дату оцінки - 01.02.2024 року, складає: 481 655 грн. 93 коп.

Відповідно до висновку експерта №61 судової автотоварознавчої експертизи від 19.04.2024 року, ринкова вартість автомобіля марки "VolkswagenPolo" (д.н.з. НОМЕР_2 ), 2012 року випуску, складає: 104 359 грн. 96 коп.; ринкова вартість автомобіля "VolkswagenGolf" (д.н.з. НОМЕР_4 ),1989 року випуску складає: 18 768 грн. 52 коп.

ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності та встановлено 3 групу інвалідності (загальне захворювання) на строк до 01.12.2024 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії.

Довідкою про доходи за 2023-2024 роки, виданою ФОП ОСОБА_4 , підтверджується розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_2 заробітної плати у відповідний хронологічний період.

Згідно копії свідоцтва про закінчення теоретичної підготовки, ОСОБА_1 у період з 20.03.2024 року по 08.04.2024 року пройшла теоретичну підготовку з керування транспортним засобом категорії "В".

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.07.2024 року, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 та задовольняючи вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції встановив, що автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ), квартира АДРЕСА_1 , які зареєстровані на ОСОБА_2 , а також автомобілі марки "VolkswagenPolo"(д.н.з. НОМЕР_2 ) та "VolkswagenGolf"(д.н.з. НОМЕР_4 ), які зареєстровані на ОСОБА_1 , набуті сторонами по справі за час перебування у шлюбі, і тому вказане майно належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, у рівних частках. Враховуючи, що предмети спірного рухомого майна подружжя є неподільними речами, і залишення їх у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того із подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі, тоді як інший із подружжя, як правило, не має такої можливості, хоча залишається співвласником, суд дійшов висновку про необхідність реального поділу зазначеного майна. Проаналізувавши доводи сторін спору щодо варіантів поділу спільного майна подружжя, із врахуванням їх контраргументів, суд першої інстанції визнав за доцільне здійснити розподіл транспортних засобів у спосіб, запропонований ОСОБА_2 , шляхом залишення у власності сторін автомобілів, які були зареєстровані на членів подружжя на момент звернення до суду, із стягненням відповідної компенсації частки їх вартості. У порядку поділу спільного рухомого майна, суд визнав за необхідне залишити у власності ОСОБА_1 автомобілі марки "VolkswagenPolo" (д.н.з. НОМЕР_2 ) та "VolkswagenGolf" (д.н.з. НОМЕР_4 ) (1/2 їх вартості - 61 564 грн. 24 коп.), а за ОСОБА_2 - автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ) (1/2 вартості - 240 827 грн. 97 коп.), із покладенням на ОСОБА_2 обов`язку компенсувати ОСОБА_1 її частку після взаєморозрахунку сумарної вартості автомобілів, у розмірі 179 263 грн. 73 коп.: (240 827 грн. 97 коп. - 61 564 грн. 24 коп.). Суд першої інстанції також вважав за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що рішення суду першої інстанції від 11.07.2024 року, у оскаржуваній нею частині, ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного ОСОБА_1 рішення суду від 11.07.2024 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції здійснив поділ майна таким чином, що залишив у її власності автомобіль марки "VolkswagenPolo", колір бежевий, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль марки "VolkswagenGolf", колір білий, 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_4 , а ОСОБА_2 суд виділив у власність автомобіль марки "JeepCherokee" 2400 (2016) білий, 70-реєстрація б/в ТЗ привезеного з-за кордону, д.н.з. НОМЕР_1 . Суд першої інстанції аргументував такий поділ тим, що два автомобілі зареєстровано на ОСОБА_1 , а один автомобіль - на ОСОБА_2 , і зважаючи на порядок користування, який склався, суд першої інстанції здійснив поділ майна у вищевказаному порядку. За доводами апелянта, суд першої інстанції не прийняв до уваги аргументи, які нею наводились, як підстави для поділу майна. На думку апелянта, та обставина, що спірні автомобілі зареєстровані відповідно, на сторін у справі, не дає підстави для того, щоб залишити дані автомобілі у власності тих осіб, які ними володіють. ОСОБА_1 , обґрунтовуючи запропонований нею варіант поділу спільного сумісного майна, зазначала, що вона є особою із інвалідністю 3 групи, і на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, яку необхідно підвозити та забирати зі школи. За доводами апелянта, вона почала навчання у автошколі, у зв`язку з чим, їй необхідно мати транспортний засіб, і вона готова відмовитися від двох інших транспортних засобів, які на неї зареєстровані, на користь ОСОБА_2 , оскільки наявність транспортних засобів у такій кількості не є економічно обґрунтованою та необхідною. ОСОБА_1 вказує, що у ОСОБА_2 відсутня можливість належним чином утримувати автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ), оскільки він отримує мінімальну заробітну плату. Натомість, ОСОБА_1 , за її твердженням, фінансово допомагає син, що дозволить утримувати вказаний автомобіль у належному стані. Апелянт вказує, що суд першої інстанції мав керуватися не тим порядком користування майном, який склався між сторонами спору, а насамперед, інтересами кожної із сторін, дітей, фактичною можливістю утримувати автомобілі, реальністю доходів.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 11.07.2024 року, у оскаржуваній апелянтом частині, виходячи із наступного.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з важливої причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1 статті 60 Сімейного кодексу України).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 статті 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції при розгляді вимог позову ОСОБА_1 та вимог зустрічного позову ОСОБА_2 , були прийняті до уваги та враховані як доводи позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , якими вона обґрунтовувала свій варіант поділу спільного сумісного майна подружжя, так і заперечення з даного приводу відповідача-позивача ОСОБА_2 , який вказував на ті обставин, що у сторін по справі вже склався фактичний порядок користування автомобілями. При цьому, витрати щодо утримання всіх автомобілів були за рахунок ОСОБА_2 , і тому посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що ОСОБА_2 не зможе утримувати автомобіль марки "JeepCherokee" 2400, є безпідставними та не підтвердженими документально. За доводами ОСОБА_2 , будучи власником двох автомобілів, ОСОБА_1 має можливість їх продати та придбати один автомобіль, який повністю буде задовольняти її потреби.

Як вбачається із відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , та його пояснень у судовому засіданні апеляційного суду, у апелянта ОСОБА_1 відсутні права на керування транспортним засобом, оскільки проходження нею теоретичної підготовки з керування транспортним засобом за відповідною програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії В, не надає апелянту право на керування транспортним засобом.

Обгрунтовуючи необхідність скасування рішення суду першої інстанції від 11.07.2024 року, у оскаржуваній апелянтом частині, в доводах апеляційної скарги апелянт ОСОБА_1 зазначає, що їй необхідно підвозити та забирати зі школи неповнолітню дитину.

При цьому, рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.07.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема, щодо спірних автомобілів, задоволено частково. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя судом визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобілі марки "VolkswagenPolo" (д.н.з. НОМЕР_2 ), 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , та " VolkswagenGolf " (д.н.з. НОМЕР_4 ), 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 . Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, судом задоволено. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки "JeepCherokee" (д.н.з. НОМЕР_1 ). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сумарної вартості 1/2 часток транспортних засобів в розмірі 179 263 грн. 73 коп.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не місять в собі належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження тих обставин, що підвозити та забирати зі школи дочку ОСОБА_5 неможливо на автомобілях, право власності на які визнано судом першої інстанції за ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 11.07.2024 року, у оскаржуваній апелянтом частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони спору посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду справи.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.07.2024 року, підлягає залишенню без змін.

Відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. На підставі вказаної норми Закону, у неоскаржуваній апелянтом частині, рішення суду першої інстанції від 11.07.2024 року, апеляційним судом не переглядається.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11 липня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: