Справа № 758/8559/15-ц
У Х В А Л А

06 червня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Карпишиної К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягає виконанню, виданих у справі № 758/8559/15-ц,

в с т а н о в и в :

боржник звернувся до суду із заявою у якій просить визнати виконавчі листи № 758/8559/15-ц такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із укладенням між боржником ОСОБА_1 та новим стягувачам угоди від 17.04.2024 про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка стосується заборгованості за вказаними виконавчими документами. У зв`язку із наведеним просить заяву задовольнити у відповідності до ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи, ними подано заяви про розгляд заява у їх відсутності та вимоги такої підтримують, а тому на підставі ч. 3 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає заяву у їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи № 758/8559/15-ц та доводи заяви, суд дійшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 у справі № 758/8559/15-ц позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.12.2006 р. заборгованість за кредитом у сумі 44497 дол. 23 центів США, за процентами - у сумі 5139 дол. 96 центів США, а також за нарахованою пенею в сумі 47583 грн. 12 коп., з яких: за прострочення сплати кредиту - 25840 грн. 65 коп., за прострочення сплати процентів - у сумі 21742 грн. 47 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.04.2008 р. заборгованість за кредитом у сумі 55129 дол. 76 центів США, за процентами - у сумі 7245 дол. 75 центів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058 грн. 64 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () витрати від сплати судового збору в сумі 3654 грн. Рішення суду набрало законної сили. Видано виконавчі листи щодо кожного із боржників окремо. Доказів пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання суду не надано.

Разом із тим, із ухвали Подільського районного суду м. Києва від 27.12.2023 у справі № 758/8559/15-ц убачається, що на виконанні у Подільському РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів, виданих 24.01.2018 Подільським районним судом міста Києва на підставі рішення від 26.02.2016 у справі №758/8559/15-ц про стягнення солідарно заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

24 квітня 2020 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» укладено договір факторингу №24/04/2020, за умовами якого AT «УкрСиббанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Централ Фінанс» права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.12.2006.

24 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Централ Фінанс» відступило на користь ОСОБА_3 права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.12.2006. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.12.2021 було замінено первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс».

Стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центрад Фінанс» у справі за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості замінити на ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

17 квітня 2024 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір про відступлення права вимоги.

Предмет договору продавець зобов`язується передати покупцю право вимоги до боржника за кредитним договором (договір про надання споживчого кредиту від 21.12.2006 № 0, кредитний договір від 29.04.2008 № 0), а покупець зобов`язується прийняте зазначене вище право вимоги та сплатити продавцю грошові кошти в порядку та в розміру, передбаченому цим договором (п. 1.1 договору).

Право вимоги до боржника переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі права вимоги, що є невід`ємною частиною цього договору. Зобов`язання щодо підписання акту приймання-передачі права вимоги виникає у продавця в момент отримання від покупця ціни продажу в повному обсязі і відпоідног до вимог розділу 3 цього договору. Розрахунки можуть бути проведені між сторонами шляхом заліку зустрічних однорідних вимог (розділ 3 договору).

Відповідний акт-прийому-передачі підписаний 17.04.2024.

Сторони домовилась про те, що вартість (ціна продажу) прав вимоги за цим договором становить 1582800,00 грн, що згідно з курсу НБУ на день укладення цього договору становить 40000,00 дол.США (п. 3.1 договору).

Отже згідно з укладеного договору в одній особі ОСОБА_1 поєднано як боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 так і покупця (новий кредитор) за договором від 17.04.2024.

17 квітня 2024 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Предметом основного договору є купівля-продаж вказаної квартири. Продаж нерухомого майно визначено у розмірі 1582800,00 грн. укладення та нотаріальне посвідчення основного договору повинно бути здійснено у строк до 17.10.2024 включно. В забезпечення укладення основного договору покупець сплатив продавцю забезпечувальний платіж у розмірі 1582800,00 грн. Розрахунки за цим договором та за основним договором можуть бути проведені між сторонами шляхом заліку зустрічних однорідних вимог. Попередній договір посвідчено приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алешко І. В. та зареєстровано в реєстрі за № 265.

17 квітня 2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором про відступлення права вимоги від 17.04.2024 та попереднім договором купівлі-продажу від 17.04.2024 зареєстровано у реєстрі за № 265, адже мають один до одного зустрічні однорідні вимоги , строк виконання яких настав, щодо сплати 1582800,00 грн. З монету укладення цієї угоди вважається припиненими грошові зобов`язання сторін відносно одна одної за вищевказаними договорами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа . Відповідно до роз`яснення, яке міститься у Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25 вересня 2015 року необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 № 2-4671/11.

Сторона боржника стверджує про наявність матеріальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, адже зобов`язання припинено за домовленістю сторін шляхом зарахування однорідних вимог, що підтверджено угодою від 17.04.2024, а відтак наявні підстави для застосування ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Отже, зарахування можливе при наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Аналогічні висновки містяться і у постановах Верховного Суду від 05 листопада 2019 року у справі №914/2326/18, від 14 липня 2020 року у справі №910/10471/19.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження закінчується після сплати боржником основної заборгованості за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

З огляну на викладене вище суд прийшов до переконання про те, що між сторонами відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог за договором про відступлення права вимоги від 17.04.2024 в частині ціни відчуження, а не права вимоги за кредитним договором, заборгованість за яким стягнута судовим рішенням; окрім цього будь-яких доказів дійсної заборгованості з примусового виконання рішення суду від 26.022.016 суду не надано, а відтак у суду відсутні дані щодо можливості установлення дійсної суми заборгованості за кредитними договорами за якими перейшло право вимоги, перебуваючи на стадії виконавчого провадження; між сторонами підписано акт приймання-передачі від 17.04.2024 щодо ціни відчуження права вимоги. Відтак суд прийшов до переконання про те, що сторони беруть участь у двох зобов`язаннях за угодою від 17.04.2024 та за правом вимоги згідно з договору про відступлення права вимоги від 17.04.2024; відсутність однорідності вимог в частині права вимоги і ціна відчуження за якою відбулось однорідність зарахування, адже такі не є однією і тією ж категорією, а відтак і однорідними вимогами.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що рішення суду не виконане, інших причин, з яких воно не підлягало би виконанню не встановлено, а відтак суд приходить до висновку, що підстав для визнання виконавчих листів, виданих у справі № 758/8559/15-ц такими, що не підлягають виконанню , у відповідності до ст. 432 ЦПК України немає, а тому у заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 76-81, 258-261, 353, 354, 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у заяві ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягає виконанню, виданих у справі № 758/8559/15-ц - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала проголошена суддею 06 червня 2024 року.

Суддя О.І. Якимець