Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

17 грудня 2024 року місто Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Прищепи С.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 20 жовтня 2023 року належна позивачу квартира була залита в результаті пошкодження самовільно влаштованого бойлера у квартирі № 26 , що розташована поверхом вище у вказаному житловому будинку. Внаслідок залиття належної на праві приватної власності позивачу квартири їй завдано матеріальної та моральної шкоди. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 та ухиляється від відшкодування завданої шкоди, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Отже, позивач просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 101 850,59 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.08.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від 07.11.2024 року про розгляд справи за відсутності їх представника.

Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 29.01.2004 року (а.с. 16).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме від 14.03.2024 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 до Державного реєстру речових прав не внесено. У зв`язку з цим, інформація про право власності на вказану квартиру має зберігатись в паперових архівах КП КМР «КМБТІ», яке згідно чинного законодавства було уповноважене здійснювати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно в м. Києві до 31.12.2012 року (а.с. 27).

У зв`язку з цим, представник позивача направив адвокатський запит до КП КМР «КМБТІ», що підтверджується адвокатським запитом від 16.04.2024 року № 16-2/04.

Відповідно до листа-відповіді КП КМР «КМБТІ» №062/14-4639 від 26.04.2024 року об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 29).

20 жовтня 2023 року належна ОСОБА_1 квартира була залита в результаті пошкодження самовільно влаштованого бойлера у квартирі № 26 , що розташована поверхом вище у вказаному житловому будинку, що підтверджується наступним.

Згідно з Актом обстеження квартири № 22 від 20.10.2023, який було складено сусідами безпосередньо в день залиття, встановлено наступне:

«Ми, що нижче підписалися, мешканці будинку АДРЕСА_6 , склали цей акт про те, що нами було обстежено квартиру № 22 після її затоплення (залиття) з квартири 26 .

Під час обстеження виявлено сильне залиття коридору, туалету, ванної кімнати та часткове залиття кухні та ванної кімнати.

В коридорі внаслідок залиття пошкоджений стельовий світильник, багато води на підлозі, є потрапляння води в районі електролічильника. Дуже багато води на підлозі у ванній кімнаті та туалеті. Часткове залиття великої кімнати (вода на меблях) та на кухні. Електричний лічильник відключений через спрацювання автоматичних вимикачів внаслідок потрапляння води в електричну проводку. При вмиканні вимикачів в квартирі спостерігається сильне миготіння ламп освітлення» (а.с. 21).

Згідно з Актом про залиття від 06.11.2023 року, за інформацією Центральної диспетчерської Солом`янського району міста Києва о 00:19 20.10.2023 року надійшло звернення мешканців з кв. АДРЕСА_7 щодо сильного залиття з квартири 26 (на 1 поверх на сходову клітину). О 02:29 20.10.2023 аварійною службою комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» було перекрите гаряче водопостачання та центральне опалення у зв`язку з відсутністю мешканців квартири № 26 . Квартира №22 (належна Позивачу) житлового будинку АДРЕСА_6 розташована на 1 поверсі двопід`їздного п`ятиповерхового житлового будинку. Квартира № 26 розташована над та в межах квартири № 22 зазначеного будинку.

Також Актом про залиття від 06.11.2023 року встановлено, що залиття сталось з вини мешканців квартири №26 у зв`язку з пошкодженням самовільно влаштованого бойлера. Під час комісійного обстеження встановлено, що в квартирі № 22 залито:

в коридорі:

на стелі (водоемульсійне фарбування) - 2,0 м?;

на стіні (шпалери) - 9,0 м?;

підлога (дерев`яні дошки) - деформація, вологі;

двері вхідні зовнішні (металеві) корозія в межах замку внутрішнього;

деформація коробу внутрішніх вхідних дверей (дерев`яні);

В межі залиття потрапила коридорна шафа;

вбиральня:

на стелі (водоемульсійне фарбування) - 0,4 м?;

на підлозі (кахельна плитка) - розмивання швів - 0,7м/п;

у ванній кімнаті:

на стелі (водоемульсійне фарбування) - 1,7 м?;

на стіні (шпалери) - 0,7 м?;

деформація коробу дверей (дерев`яний);

в кімнаті (першій):

на стелі (водоемульсійне фарбування) - 7,2 м?;

на стіні (шпалери) - 6,5 м?;

підвіконник (ДСП, покритий пластиком) - деформація,

відкоси вікна (водоемульсійне фарбування) - 0,045 м?;

В межі залиття потрапило дві шафи, тумба напільна;

в кухні:

на стелі (водоемульсійне фарбування) - 0,5 м?;

на стіні (шпалери) - 2,5 м?;

підвіконник (ДСП, покритий пластиком) - деформація;

відкоси вікна (водоемульсійне фарбування) - 0,015 м?;

деформація коробу дверей (дерев`яний),

В межі залиття потрапила шафа навісна;

в кімнаті (другій):

на стелі (водоемульсійне фарбування) - здуття в межах між панельних стиків - 2,5м/п;

на стіні (шпалери) - 0,09 м?;

підвіконник (ДСП, покритий пластиком) - деформація,

відкоси вікна (водоемульсійне фарбування) - 0,009 м?.

Також встановлено, що на сходовій клітині залито стіну між квартирами № 26 та №22 . Залитий фасад будинку (зі сторони АДРЕСА_1) від балкону квартири №26 в межах квартири № 22 (кухні - 6 м?, першої кімнати - 3 м?, другої кімнати - 0,5 м?) (а.с. 22-24).

Під час первинного огляду в квартирі № 22 комісією ЖЕД №901 Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва", в квартирі освітлення не вмикали, оскільки була залита електропроводка від поквартирного електролічильника по стелі коридору, вбиральні, ванної кімнати, першої кімнати та кухні. У зв`язку з цим, 05.12.2023 року після часткового просихання електропроводки було проведено додаткове обстеження квартири № 22 комісією ЖЕД №901 Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва". Згідно Акту додаткового обстеження від 05.12.2023 виявлено наступне: в зону залиття потрапило: розподільчі електрокоробки, поквартирний електролічильник, в зв`язку з чим частково не працюють розетки в квартирі (а.с. 25-26).

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 , яка проживає по сусідству з відповідачем ОСОБА_2 , підтвердила факт залиття квартири позивача №22 . Повідомила, що коли потрапила до квартири позивача в день залиття, побачила, що залита водою підлога в коридорі та у ванній кімнаті, плафон в коридорі повністю залитий та ознаки залиття в кухні. ОСОБА_3 була також при складанні Акту обстеження квартири №22 після її затоплення (залиття) з квартири 26 від 20.10.2023 року, де вже було видно вторинні ознаки залиття, зокрема,пошкоджені залиттям стики на стелі, відставали від стіни шпалери та поздувались від вологи меблі в коридорі, у великій кімнаті та кухні.

Свідок ОСОБА_4 , сусід позивача з квартири № 40 , який брав участь в складанні акту обстеження квартири, повідомив, що почув про залиття квартири №21 біля 8:00 20.10.2023 року, залиття сталось вночі, після відкриття квартири побачив мокрі стіни, світильники, воду на підлозі в коридорі, ванній кімнаті, кухні та залі. Також бачив мокрі меблі. За свідченнями ОСОБА_4 , залиття сталось з квартири зверху.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаними актами (Актом обстеження квартири № 22 від 20.10.2023 року, Актом про залиття від 06.11.2023 року та Актом додаткового обстеження від 05.12.2023), а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, підтверджується факт залиття належної позивачу квартири, зафіксовано обсяг пошкодженого майна позивача та встановлено, що залиття сталося з вини мешканців квартири № 26 .

Відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження №59/23 від 08.01.2024 року, судовий експерт Комашко Р.В. встановив, що розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 на день проведення дослідження становить 65610,60 грн (а.с. 32-49).

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 06 від 01.03.2024 року судовий експерт Стецик Ю.М. встановив, що розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок пошкодження меблів становить 28522,49 грн.

У зв`язку з пошкодженням електротехнічного обладнання ОСОБА_1 понесла витрати в загальному розмірі 7 717,5 грн., а саме:

1. Електролічильник - 430,5 грн. (акт КЕМ № 052187 від 09.12.2023, квитанція від 13.12.2023);

2. Автоматичні вимикачі (автомати) - 324 грн. (квитанція від 23.01.2024);

3. Перетворювач - 75 грн. (товарний чек 121 від 28.12.2023);

4. Розподільна коробка (3 шт.) - 30 грн. (товарний чек № 20 від 28.12.2023);

5. Люстра (1шт) - 189 грн. (квитанція від 17.01.2024);

6. Виклик майстра-електрика, пошук та ремонт згорілої проводки - 6000 грн. (встановлено, що проведені роботи частково усунули несправності у зв`язку із залиттям квартири, для повного усунення завданої шкоди необхідно здійснювати повну заміну електропроводки у квартирі) (акт надання послуг від 13.12.2023 та чек-лист від 13.12.2023).

7. Будівельні матеріали для усунення плісняви на 669 грн. (товарний чек від 27.12.2023 та товарний чек від 28.12.2023), з яких:

фарба латексна (1л) - 150 грн.;

піна 0,3 - 130 грн.;

шпатель - 20 грн.;

щітка - 70 грн.;

гіпс - 80 грн.;

білизна - 39 грн.;

фері - 67 грн.;

губки - 13 грн.;

скрибки - 20 грн.;

скотч - 30 грн.;

ізолента - 35 грн.;

перчатки - 15 грн (а.с. 50-58).

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу складає: 101 850,59 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Частиною 1 ст. 177 ЖК України встановлено обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 179 ЖК України користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 (із змінами та доповненнями), власник квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.

Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Отже, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту.

Відтак, з урахуванням вищенаведених доказів судом встановлено, що відповідач, як власник квартири за адресою: АДРЕСА_4 , допустив залиття квартири, яка належить позивачу.

Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких грунтуються його позовні вимоги.

Під час судового розгляду, відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутності своєї вини у залитті квартири позивача, не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин та наданих доказів, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги вищенаведені обставини та те, що позивач зазнав матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири саме внаслідок неправомірних дій відповідача, як власника квартири, враховуючи, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились унаслідок залиття квартири підтверджена висновком будівельно-технічного експертного дослідження №59/23 від 08.01.2024 року, висновком експертного товарознавчого дослідження № 06 від 01.03.2024 року та становить 101 850,59 грн., суд вбачає наявність законних підстав для стягнення вказаних грошових коштів з відповідача на користь позивача.

Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення оцінки матеріального збитку в сумі 33 000 тисячі гривень, що підтверджується договором №2512/23-59 від 25.12.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз», актом виконаних робіт від 11.01.2024, квитанцією від 26.12.2023, договором №2901/24-06 від 29.01.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз», актом виконаних робіт від 04.03.2024, квитанцією від 30.01.2024 та враховано судом при прийнятті рішення та враховуючи, що спір у даній справі виник через неправильні дії відповідача (ч. 9 ст. 141 ЦПК України).

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок залиття належної йому квартири, у якій вона проживає, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили її звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які остання зазнала в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 50 000 грн. є справедливою та обгрунтваною, а тому дана вимога підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у загальному розмірі 50 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 080 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 206, 265-267, 352-355 ЦПК України, суд

В И РІ ШИ В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 101 850 (сто одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 33 000 (тридцять три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 080 (дві тисячі вісімдесят) гривень.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 );

третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, буд. 6).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І.В. Верещінська