РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 рокуСправа № 495/4607/24
Номер провадження 2/495/2822/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Братків І. І.,

за участі секретаря судового засідання Райти Е. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

У С Т А Н О В И В:

22.05.2024 ОСОБА_1 звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позиція позивача.

31.08.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Білгород-Дністровським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, зроблено відповідний актовий запис № 259.

За час спільного проживання у шлюбі ними, як подружжям, 07.08.2020 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м,, житловою площею 43,34 кв.м. А також ними було накопичено грошову суму готівкою у розмірі 120 000,00 гривень, які зберігаються за місцем проживання чоловіка та які є спільною власністю чоловіка та дружини.

Право власності на зазначену нерухомість, а саме на квартиру було зареєстровано на ім`я відповідача, а підставою набуття права власності відповідний договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу

Позивач переконана, що вказане майно, а саме: трикімнатна квартира та грошові заощадження у сумі 120 000, 00 грн. відносяться до спільної власності подружжя та підлягають поділу між подружжям

Покликаючись на ст. 60, ст. 63, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, ст.. 372 Цивільного кодексу України, постанову Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 43,34 кв.м. Залишити в порядку поділу майна подружжя грошові кошти у сумі 120 000,00 (сто вісімдесят тисяч) гривен ОСОБА_2 .

1.2. Позиція відповідача.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, у судове засідання також не прибув.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

27.05.2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач у позовній заяві просила розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Згідно із ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належним чином повідомлених.

3. Фактичні обставини встановлені судом.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 31.08.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис №259.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 07.08.2020 ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Із технічного паспорта на цю квартиру випливає, що загальна площа квартира АДРЕСА_1 складає 72,4 кв.м., житлова площа 43,34 кв.м.

Із витягу з реєстру територіальної громади Білгород-Дністровської територіальної громади випливає, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

4. Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у зв?язку із набуттям сторонами під час перебування у шлюбі спільного майна, та неможливістю поділу спільного сумісного майна в позасудовому порядку.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В силу дії ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

6. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована на ім`я відповідача ОСОБА_2 проте таке майно набуте 07.08.2020, тобто за час перебування сторін в шлюбі, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя.

Доказів протилежного судом не здобуто. Також суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені, а сам відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився.

За таких обставин, суд доходить переконання, про задоволення вимог позивача, в повному обсязі, а саме про поділ майна подружжя, з одночасним припиненням права спільної сумісної власності.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163 Сімейного кодексу України, ст. 356, 368 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 43,34 кв.м.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 43,34 кв.м. припинити.

Залишити ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя грошові кошти у сумі 120 000,00 (сто двадцять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ,РНОКПП: НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ірина БРАТКІВ