Справа № 368/1779/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Токовенко Н.О.

- розглянувши справу за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороніпозивача, - Кагарлицька міса рада Обухівськгорайону Київськї області, як орган опіки та піклування, - про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів та стягнення аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

06.12.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороніпозивача, - Кагарлицька міса рада Обухівськгорайону Київськї області, як орган опіки та піклування, - про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів та стягнення аліментів, в прохальній частині якої позивач просив суд винести рішенні, на підставі якого:

1. Звільнити Позивача від сплати судового збору.

2. Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп НОМЕР_1 );

3. Зменшити розмір аліментів, згідно судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 травня 2023 року у справі № 368/530/23, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп НОМЕР_2 ) на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі Уг частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумі на кожну дитину відповідного віку, шляхом припинення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту' звернення із даною позовною заявою до суду.

4. Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) на утримання дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумі на кожну дитину відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття.

5. Судовий наказ, що виданий Кагарлицьким районним судом Київської області від 09 травня 2023 року у справі № 368/530/23 - відкликати.

6. Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), від заборгованості по сплаті аліментів на користь на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на. підставі судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 травня 2023 року у справі № 368/530/23, починаючи з 08.05.2023 року до моменту набрання даного рішення законної сили.

7. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

8. Вирішити питання про судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_7 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовував наступними обставинами та нормами права:

- 27 серпня 2010 року між Позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Відповідачем, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції, актовий запис № 106.

За час шлюбу у сторін даної справи народилися діти:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 05 червня 2023 року у справі № 368/529/23, шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано.

Згідно судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 травня 2023 року у справі № 368/530/23, з Позивача на користь Відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумі на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 08.05.2023 року.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, Відповідач зазначила, що діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживають разом із нею та перебувають на її утриманні.

Проте, зазначені в заяві Відповідача обставини, - не частково не відповідали дійсності, щодо проживання доньки ОСОБА_12 , оскільки донька Сторін, - ОСОБА_13 , з квітня 2023 року проживає та зареєстрована разом з Позивачем за адресою:

АДРЕСА_1 цього вбачається, що наразі між сторонами існує спір, щодо місця проживання доньки Сторін ОСОБА_12 .

Відповідно до ч.і ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.2 ст. 160 СК України).

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 1 ст. 161 СК України).

Наразі дитина Сторін ОСОБА_13 проживає разом з батьком.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. її Закону України "Про охорону дитинства").

В свою чергу Позивач наразі працевлаштований, має постійне місце проживання, та може у повній мірі утримувати свою доньку.

Згідно довідки виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 07.09.2023 року № 263, донька ОСОБА_14 , дійсно зареєстрована і постійно з квітня 2023 року проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 07.09.2023 року, умов проживання сім`ї Позивача, за адресою: АДРЕСА_1 . проведено відповідне обстеження умов проживання, зокрема як вказано в акті, Житловий будинок складається з 5 житлових кімнат, веранди, коридора, ванної кімнати, кухні. У будинку є всі зручності. Подвір`я доглянуте. На подвір`ї є літня кухня, 2 сараї, гараж, майстерня, погріб, колодязь. У підсобному господарстві утримують птицю.

Умови проживання: будинок цегляний, критий шифером, загальною площею 111 кв.м. Опалення газове.

У будинку є всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. У дівчинки є окрема кімната, в якій є ліжко, шафа, письмовий стіл, два крісла. А також є окрема комп`ютерна кімната.

За цією адресою зареєстровані та проживають:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водій у ПП ОСОБА_15 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця КЗ КМР "Переселенська гімназія";

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,- пенсіонерка;

ОСОБА_1 за час проживання в селі зарекомендував себе як працелюбний і доброзичливий.

Стосунки в сім`ї: стосунки між членами родини (бабою, сином і дівчинкою) доброзичливі, піклуються один про одного, панує взаєморозуміння, взаємодопомога. Алкогольними напоями в сім`ї не зловживають.

Згідно довідки виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 05.09.2023 року № 264, про склад сім`ї, до складу сім`ї Позивача входять:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - донька;

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - мати.

Згідно характеристики доньки сторін ОСОБА_12 , учениці 8 класу, що видана КЗ КМР "Переселенська гімназія", ОСОБА_3 навчається в КЗ КМР "Переселенська гімназія", - з 2016 року, за час навчання ОСОБА_17 зарекомендувала себе як працелюбна, дисциплінована, уважна учениця. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Належить до тієї категорії учнів, які не повною мірою використовують свій потенціал. Виявляє зацікавленість до окремих предметів: трудове навчання, зарубіжна література та історії. Має гарну пам`ять. Добре запам`ятовує навчальний матеріал. Любить вчити вірші напам`ять і гарно їх читає. На уроках активна, поведінки не порушує, поводиться добре. Добросовісно виконує домашні завдання. Має хороший загальний розвиток.

До виконання громадських доручень ставиться дбайливо та виконує їх сумлінно. Бере активну участь у виховних заходах та спортивному житті школи.

Товаришів має багато, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями.

Не схильна до протиправної поведінки.

Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 06.11.2023 №926-55 було затвердження висновок щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку про визначення місця проживання дитини, Виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради, було встановлено наступне:

- ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування Кагарлицької міської ради із заявою про визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, мотивуючи тим, що він у квітні 2023 року розлучився ОСОБА_18 , матір`ю ОСОБА_12 , а постійно сам проживає зі своєю малолітньою дочкою ОСОБА_19 з квітня 2023 року.

Мати дитини, - ОСОБА_4 , на даний час проживає з іншим чоловіком, підтримує контакти з донькою, оплачує п харчування у навчальному закладі, купує все необхідне для життя дочки. За словами ОСОБА_12 вона не хоче проживати з матір`ю, бо вона змушує її глядіти молодших дітей, ображає її.

Дане питання розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини ( протоколи № 17 від 19.09.2023 року, № 20 від 01.11.2023 року). На обох засіданнях ОСОБА_20 підтвердила своє бажання проживати з батьком.

Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. А кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю або батьком.

Враховуючи думку дитини, виходячи з її найкращих інтересів, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки виданої 28.11.2023 року № 3 ФОП " ОСОБА_21 ", Позивач працює у ФОП " ОСОБА_21 " на посаді водія окладом 6 800,00 грн. на місяць, з 01 вересня 2023 року.

Тому вважає, що в даному випадку в інтересах дитини буде краще проживати саме із батьком, який має змогу піклуватися про неї.

Питання припинення сплати заборгованості по аліментах:

- Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів. їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до п. 7 ст. 170 СК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Оскільки, як було зазначено раніше, донька сторін ОСОБА_13 з квітня 2024 року проживає разом із ним, - батьком, тому він вважає, що Відповідач безпідставно отримує аліменти на її утримання відповідно до судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 травня 2023 року у справі № 368/530/23 та Позивач має право на зменшення розміру аліментів згідно такого наказу.

Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц зроблено висновок, що: ''сімейне законодавство України не містить підстав для припинення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягуються аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним".

Тому враховуючи ту обставину, що дитина з 08.05.2023 року і по даний час продовжує проживати з Батьком, тому у Відповідача відсутні будь-які підстави отримувати аліменти на доньку ОСОБА_22 , адже останні присуджуються на користь одного з батьків з ким проживає дитина. В свою чергу у батька дитини виникає право на звернення з позовом до суду щодо припинення стягнення з нього алментів.

Питання звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Частиною 2 ст. 197 СК України, передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз ст. 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду 1) наявність тяжкої хвороби 2) або іншої обставини, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При ньому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя,

Тому враховуючи ту обставину, що дитина з 08.05.2023 року і по даний час продовжує проживати з Батьком, тому у Відповідача відсутні будь-які підстави отримувати аліменти на доньку ОСОБА_22 , адже останні присуджуються на користь одного з батьків з ким проживає дитина.

Разом із цим, відповідно до довідки ДВС від 25.10.2023 року № 22945, Позивачу з травня 2023 року нараховуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_12 .

Питання стягнення аліментів на утримання дитини.

Крім того, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N0789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наразі, аліменти Відповідач нікому не платить, є працездатним, а тому з неї необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частин від усього доходу (заробітку).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

Питання сплати судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч. 1 ст. 136 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до хвалений судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік або позивачами е батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Так, як вбачається із відомостей пенсійного фонду - довідки форми ОК 5 та відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 29.11.2023 року, дохід Позивача за 2022 рік склав 13000 грн.. та 5 % якої складатиме 650.00 грн.

В свою чергу, мінімальна сума судового збору, яку необхідно сплатити Позивачу за подання даної позовної заяви складатиме 1073,60 грн, що становить більше 5 % його доходу, за попередній 2022 рік, згідно ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", тому, Позивач змушений просити суд про звільнення його від сіпати судового збору.

Крім того, заявлений позов покликаний на захист також і сімейних прав Позивача, з яким проживає його донька.

В свою чергу, через незадовільний майновий стан Позивача, йому не може бути відмовлено у доступі до правосуддя.

На виконання вимог п. 6, 7, 8, 9, іо ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляю наступне:

- п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ.

- п.7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, Позивачем не здійснювалися.

- п.8 - усі докази, гцо були наявні у Позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки ", оригінали яких знаходяться у Позивача.

- п. 9 - Позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

- п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що Позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 174-177, ст. 184 ЦПК України, - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прорхальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

06.12.2024 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України був визначений суддля Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1779/23, провадження № 2/368/667/23.

06.02.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному позовному провадженні, призначено справу до підготовчого судового засдання на 11 год. 00 хв. 20.02.2024 року.

20.02.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 17 год. 00 хв. 11.03.2024 року за клопортанням представника відповідачки.

11.03.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов від представника відповідача відзив на позовну заяву, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 368/1779/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів поділ майна подружжя.

У позовній заяві Позивач просить суд визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком - ОСОБА_1 ; зменшити розмір аліментів. шляхом припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 з моменту звернення із позовною заявою до суду,- стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання двох малолітні дітей; відкликати судовий наказ про стягнення аліменсті по сплаті аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей; звільнити ОСОБА_1 від заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку.

З позовом Відповідач не погоджується та вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі з огляду на наступне.

05 червня 2023 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області у цивільній справі № 368/529/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано.

За період шлюбу у Позивача та Відповідача народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На момент ухвалення рішення про розірвання шлюбу Позивач та Відповідач разом вже не проживали, так як Позивач вже понад місяць залишив місце проживання з сімєю і пішов проживати до своїх батьків. Неповнолітні діти колишнього подружжя залишилися проживати разом з матір`ю, і спору щодо проживання їхніх спільних дітей у подружжя ніколи не було і на момент розірвання шлюбу не існувало, про що зазначено у рішенні суду про розірвання шлюбу.

Станом на сьогодні старша донька тимчасово проживає у батьків Позивача, хоча сам Позивач там не проживає, і домовленості що дитина залишиться проживати з Позивачем у Відповідачки не було.

Матеріально забезпечує всі потреби доньки, Відповідач - мама дитини. Сплачує харчування, одяг та інші потреби.

Так, наприклад, на потреби доньки Позивачу 13.09.2023 року Відповідачем було надано кошти у розмірі 500 дол. США, і він мав надати Відповідачу чеки на підтвердження витрат щодо вказаних коштів (до відзиву надається відповідна розписка), проте звіту про витрачені кошти і відповідних чеків Позивач, так Відповідачці і не надав.

Окрім цього, 14.09.2023 року Відповідачкою для доньки було придбано мобільний телефон, зарядний пристрій та інші супутні товари, загалом на суму 7 647,00 грн.

Станом на сьогодні, разом із Відповідачкою проживають двоє спільних з Позивачем менших дітей. Позивач участі у матеріальному забезпеченні всіх трьох дітей взагалі не приймає, внаслідок чого у нього станом на 14.02.2024 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 50 318,28 грн.

Тобто, Позивач від обов`язку утримувати дітей, в тому числі і старшої доньки, яка тимчасово проживає разом з бабою (матір`ю Позивача) ухиляється та не виконує його.

Окрім цього, з наданих Позивачем до суду документів вбачається, що Позивач не має фінансової можливості забезпечити основні потреби неповнолітніх дітей.

Слід зауважити, що Позивач станом на сьогодні у заявленому місці не проживає, так як він влаштував своє особисте життя, і разом із співмешканкою проживає зовсім за іншою адресою, навіть у іншому населеному пункті. Участі у вихованні доньки не приймає, а дитиною займається баба (мати Позивача).

На думку Відповідача, підставою звернення до суду із позовом щодо визначення місця проживання старшої дитини разом з батьком, стало те, що у країні триває війна, а Позивач є чоловіком призовного віку, і визначення місця проживання разом з ним дитини є причиною відстрочки від мобілізації до лав ЗСУ.

Тобто батько дитини, прикривається донькою, щоб не служить у армії.

Проте, подальше проживання дитини разом з батьком суперечитиме якнайкращим інтересам дитини, оскільки, за період проживання доньки разом із матір`ю Позивача у дитини погіршилася поведінка, вона почала палити та погано навчатися. До Відповідачки постійно від учителів надходять відповідні скарги.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір' ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально- побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Аналіз викладених вище норм вказує, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.06.2021 року по справі №347/1996/20 (провадження № 61-8155св21) при перегляді судових рішень щодо вирішення спору визначення місця проживання малолітньої дитини, висловив наступний правовий висновок: «У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З огляду на вищенаведене, вважає, що позовна заява є необґрунтованою, Позивач не в повній мірі повідомив суду фактичні обставини справи, які мають важливе значення для вирішення спору по суті, а тому дана позовна заява до задоволення не підлягає, і Відповідач у задоволенні позивних вимог просить відмовити в повному обсязі.

11.03.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 26.03.2024 року за клопотанням представника відповідачки, - необхідність подачі зустрічного позову.

26.03.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшлов зустрічний позов ОСОБА_24 , наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 368/1779/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів поділ майна подружжя.

Проти заявленого позову вона заперечує і відповідно до статті 193 ЦПК України пред`являє зустрічний позов.

27 серпня 2010 року між нею, ОСОБА_24 (далі Позивач), та ОСОБА_1 (далі Відповідач), було укладено шлюб, у зв`язку з чим Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про шлюб, та зроблено актовий запис за № 106.

В подальшому рішенням Кагарлицького районного суду Київської області у цивільній справі № 368/529/23 від 05.06.2023 року вказаний шлюб було розірвано.

Від спільного шлюбу вона з Відповідачем мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На момент ухвалення рішення про розірвання шлюбу подружжя разом вже не проживали, так як Відповідач вже понад місяць залишив місце проживання з сімєю і пішов проживати до своїх батьків. Неповнолітні діти колишнього подружжя залишилися проживати разом з матір`ю, і спору щодо проживання їхніх спільних дітей у подружжя ніколи не було і на момент розірвання шлюбу не існувало, про що зазначено у рішенні суду про розірвання шлюбу.

Станом на сьогодні старша донька ОСОБА_13 , тимчасово проживає у батьків Відповідача, хоча сам Відповідач там не проживає, і домовленості що дитина залишиться проживати з батьком, або у його батьків, у колишнього подружжя не було. Двоє менших дітей спільних з Відповідачем, проживають разом із Позивачкою що підтверджується відповідною довідкою про склад сімї (додається).

Хоч старша донька на даний момент і проживає окремо від матері всі її потреби забезпечує мати дитини: оплачує харчування, одяг, побутові речі і таке інше.

Батько дітей, як старшу доньку, так і молодших матеріально не забезпечує, та має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 14.02.2024 року становить 50 318,28 грн.

Мати дитини, на відміну від батька, усвідомлює свою відповідальність за виховання та піклування про дітей, зокрема про старшу дочку ОСОБА_22 . Вона слідкує за станом здоров`я дитини, її вихованням та розвитком, забезпечує дитину всім необхідним.

Слід зауважити, що за період проживання доньки разом із матір`ю Відповідача (бабусею) у дитини погіршилася поведінка, вона почала палити та погано навчатися. До Позивача постійно від учителів надходять відповідні скарги.

Оскільки мирно врегулювати дане питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із матір`ю у Позивача та Відповідача не має можливості, то Позивачка змушена звернутися до суду.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може -ч вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік литини. стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Аналіз викладених вище норм вказує, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.06.2021 року по справі №347/1996/20 (провадження № 61-8155св21) при перегляді судових рішень щодо вирішення спору визначення місця проживання малолітньої дитини, висловив наступний правовий висновок: «У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що при визначенні місця проживання дитини має бути забезпечена можливість зберегти її зв`язки із сім`єю, та першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов, який приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин.

У відповідності із п.10 ч.З ст.175 ЦПК України підтверджую, що мною не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі викладеного та у відповідності до ст.ст. 150, 180 - 184 СК України, керуючись ст. 4, 5, 160,161, 193 ЦПК України, - позивачка зустрічного позову просить суд винести судове рішення у виді ухвали, на підставі якого:

1. Прийняти даний зустрічний позов до спільного розгляду в одному провадженні у цивільній справі № 368/1779/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів поділ майна подружжя;

2. Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_24 ;

3. У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів поділ майна подружжя, відмовити в повному обсязі;

4. Викликати та допитати у якості свідка ОСОБА_26 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

5. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_24 понесені судові витрати.

26.03.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 01.05.2024 року в зв`язку з клопотанням представника позивача.

08.04.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова відповідь на відзив, подана представником позивача, - адвокатом Матюшенковим Д.В., наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 368/1779/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_24 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів.

У відзиві на позовну заяву Відповідач вказує, що донька сторін ОСОБА_13 тимчасово проживає у батьків Позивача, хоча сам Позивач там не проживає, і домовленості що дитина залишиться проживати з Позивачем у Відповідачки не було.

Матеріально забезпечує всі потреби доньки, Відповідач - мама дитини. Сплачує харчування, одяг та інші потреби.

Так, наприклад, на потреби доньки Позивачу 13.09.2023 року Відповідачем було надано кошти у розмірі 500 дол. США, і він мав надати Відповідачу чеки на підтвердження витрат щодо вказаних коштів.

Таким чином, Відповідач сама підтверджує той факт, що донька ОСОБА_13 фактично з нею не проживає, а отже Відповідач не має право отримувати і аліменти на утримання доньки.

Факт не проживання доньки ОСОБА_12 разом із Відповідачем додатково підтверджується доданими до позовної заяви доказами.

Під час проведення засідання, виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради, як органом опіки та піклування, було чітко встановлено з ким проживає дитина та з яким із батьків дитині буде краще проживати, враховуючи її інтереси.

Стосовно коштів у розмірі 500 дол. США, про які зазначає Відповідач, то це були кошти, як винагорода за надання Позивачем згоди від 10.10.2023 року Договору дарування 1/2 частки житлового будинку, яка належала Сторонам, згідно договору купівлі - продажу від 14.09.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Воловенко Р.П., про придбання 1/2 частини житлового будинку загальною площею 69,0 кв. м., який складається з: житлова площа (кв.м): 39.5, матеріали стін: Дерево обкладене цеглою, Опис: "А" - житловий будинок, "Б" - гараж, "В" - сарай, "ві" - сарай, "Г" - убиральня, "Д" - погреб, "h" - огорожа, "hl2 - ворота, "1"- криниця, "t" - вимощення), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Враховуючи викладене, керуючись ст. 179 ЦПК України, - представник позивача просить суд:

1. Врахувати дану правову позицію при прийнятті законного та обгрунтованого рішення.

08.04.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області від представника позивача первинного позову, - адвоката Матюшенкова Дмитра Вікторовича надійшов письмовий відзив на зустрічну позовну заяву, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 368/1779/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_24 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_24 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

У зустрічний позовній заяві ОСОБА_24 посилається на низку норм чинного законодавства, зокрема зазначає, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

Разом із цим керуючись наданим стороні процесуальним правом вважає за необхідне надати даний відзив на позовну заяву, про таке.

27 серпня 2010 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції, актовий запис № 106.

За час шлюбу у сторін даної справи народилися діти:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 05 червня 2023 року у справі № 368/529/23, шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 09 травня 2023 року у справі № 368/530/23, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_24 було стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумі на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 08.05.2023 року.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, Відповідач зазначила, що діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживають разом із нею та перебувають на її утриманні.

Проте зазначені в заяві Відповідача обставини частково не відповідали дійсності, щодо проживання доньки ОСОБА_12 , оскільки донька Сторін ОСОБА_13 , з квітня 2023 року проживає та зареєстрована разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1

Наразі дитина Сторін ОСОБА_13 проживає разом з батьком, який наразі працевлаштований, має постійне місце проживання, та може у повній мірі утримувати свою доньку.

Згідно довідки виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 05.09.2023 року № 263, донька Сторін ОСОБА_13 , дійсно зареєстрована і постійно з квітня 2023 року проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 07.09.2023 року, умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . проведено відповідне обстеження умов проживання, зокрема як вказано в акті, Житловий будинок складається з 5 житлових кімнат, веранди, коридора, ванної кімнати, кухні. У будинку є всі зручності. Подвір`я доглянуте. На подвір`ї є літня кухня, 2 сараї, гараж, майстерня, погріб, колодязь. У підсобному господарстві утримують птицю.

Умови проживання: будинок цегляний, критий шифером, загальною площею 111 кв.м. Опалення газове.

У будинку є всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. У дівчинки є окрема кімната, в якій є ліжко, шафа, письмовий стіл, два крісла. А також є окрема комп`ютерна кімната.

За цією адресою зареєстровані та проживають:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водій у ПП ОСОБА_15 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця КЗ КМР "Переселенська гімназія";

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,- пенсіонерка.

ОСОБА_1 за час проживання в селі зарекомендував себе як працелюбний і доброзичливий.

Стосунки в сім`ї: стосунки між членами родини (бабою, сином і дівчинкою) доброзичливі, піклуються один про одного, панує взаєморозуміння, взаємодопомога. Алкогольними напоями в сім`ї не зловживають.

Згідно довідки виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 05.09.2023 року № 264, про склад сім`ї, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - донька;

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - мати.

Згідно характеристики доньки сторін ОСОБА_12 , учениці 8 класу, що видана КЗ КМР "Переселенська гімназія", ОСОБА_3 навчається в КЗ КМР "Переселенська гімназія" з 2016 року, за час навчання ОСОБА_17 зарекомендувала себе як працелюбна, дисциплінована, уважна учениця. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Належить до тієї категорії учнів, які не повною мірою використовують свій потенціал. Виявляє зацікавленість до окремих предметів: трудове навчання, зарубіжна література та історії. Має гарну пам`ять. Добре запам`ятовує навчальний матеріал. Любить вчити вірші напам`ять і гарно їх читає. На уроках активна, поведінки не порушує, поводиться добре. Добросовісно виконує домашні завдання. Має хороший загальний розвиток.

До виконання громадських доручень ставиться дбайливо та виконує їх сумлінно. Бере активну участь у виховних заходах та спортивному житті школи.

Товаришів має багато, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями.

Не схильна до протиправної поведінки.

Крім того рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 06.11.2023 №926-55 було затвердження висновок щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком.

Таким чином, як вбачається із зазначених вище обставин, та враховуючи інтереси самої дитини, їй краще проживати з батьком

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1789 ЦПК України, - представник позивача первинного позову, - адвокат Матюшенков Д.В. просить суд:

1. Врахувати дану правову позицію при прийнятті законного та обґрунтованого рішення.

25.04.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області від представника відповідачки первинного позову, - адвоката Лисюк О.В. надійшла письмова відповідь на відзив на первинну позовну заяву, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 368/1779/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів поділ майна подружжя.

До спільного розгляду в одному провадженні у цивільній справі № 368/1779/23 було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_24 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матірю.

Відповідачем за зустрічним позовом було подано відзив на позовну заяву у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог.

У відповідь вважаємо за необхідне зазначити наступне.

На момент ухвалення рішення про розірвання шлюбу подружжя неповнолітні діти колишнього подружжя залишилися проживати разом з матір`ю. Спору щодо місц,г проживання спільних дітей у подружжя ніколи не було і на момент розірвання шлюбу не існувало, про що зазначено у рішенні суду про розірвання шлюбу.

Відповідач посилається на висновок органу опіки та піклування, а також на акт обстеження умов проживання та довідку про склад сімї.

Проте, Відповідач за зустрічним позовом за зареєстрованим місцем проживання фактично вже тривалий час не проживає, а проживає разом із співмешканкою за іншою адресою. Дочка ОСОБА_9 весь час проживає разом з бабою (матір`ю Відповідача). Всі потреби дочки забезпечує мати дитини: оплачує харчування, одяг, побутові рєлі і таке інше.

Батько дитини матеріально дитину не забезпечує, та має заборгованість зі сплати аліментів.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою можб зашкодити розвиткові дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім цього, слід звернути увагу суду на ту обставину, що разом з матір`ю проживають двоє молодших спільних дітей.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що при визначенні місця проживання дитини має бути забезпечена можливість зберегти її зв`язки із сім`єю, та першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

У рішенні ЄСПЛ «Абалимов проти Російської Федерації» від 03.10.2020 р. (справа №17142/18), Суд закликав враховувати емоційний зв`язок між дітьми при визначенні місця їх проживання.

У Постанові Верховного Суду від 19.12.2018 року у справі № 592/2352/17 зазначено: «проведено співбесіду з неповнолітніми за участю практикуючого психолога та батьків, в ході якої діти висловили бажання проживати разом з батьком та матір`ю, оскільки проявили сталі родинні стосунки, виявили бажання спільно проводити час відпочинку, сумують один за одним, що свідчить про неможливе роз`єднання їх спільного проживання. Суди попередніх інстанцій врахували думку дітей та визначили місце їх проживання з матір`ю.

Родинні зв`язки між близькими родичами, зокрема між братами і сестрами охоплюють в собі поняття «сімейного життя», про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року.

При визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти:

- чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, відтак чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану;

- різниця у віці між дітьми, чи мало місце опіка старшої дитини над молодшим братиком/сестричкою;

- чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою;

- тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору;

- Чи не проявляв один із батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо.

Таким чином, суд не позбавлений можливості визначити роздільне місце проживання братів і сестер з обома батьками, однак головне в цьому - не порушити для дитини відчуття стабільності та спокою та врахувати якнайкращі її інтереси.

Висновок органу опіки і піклування щодо зміни місця проживання дитини не може мати переваги над іншими доказами, і він має оцінюватись в сукупності з іншим доказами (ВС/КЦС, справа № 644/9094/16-ц, 06.09.18)

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Зміна одним із батьків способу життя тягне за собою змінення способу життя дітей, які проживають із ним та є підставою для визначення місця проживання дітей із другим із батьків (ВС/КЦС № 754/14768/15-ц від 13.06.2018).

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі та просимо їх задоволити, визначити місце проживання дитини разом з матірю.

30.04.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області від представника позивача первинного позову, - адвоката Матюшенкова Дмитра відкторовича надійшло письмове заперечення (на відповідь на відзив), настуного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 368/1779/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_24 про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_24 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Позивачем за зустрічним позовом було подано відповідь на відзив у якому він підтримуємо в повному обсязі зустрічні позовні вимоги та просить їх задовільнити.

У своєму запереченні вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із відповіді ОСОБА_24 , - остання не згідна з рішенням органу опіки та піклування.

Натомість як і не заперечується ОСОБА_24 , - донька ОСОБА_13 з нею не проживає та не бажає проживати.

Наразі дитина Сторін, - ОСОБА_13 проживає разом з бабусею по батьківській лінії, а батько дитини наразі працевлаштований, має постійне місце проживання, та може у повній мірі утримувати свою доньку.

Крім того, згідно акту обстеження виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 07.09.2023 року, умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку є всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. У дівчинки є окрема кімната, в якій є ліжко, шафа, письмовий стіл, два крісла. А також є окрема комп`ютерна кімната.

Разом із цим, заявляючи вимогу про місце проживання дитини з матір`ю, ОСОБА_24 не враховує інтереси дитини, яка не бажає з нею проживати.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 180 ЦПК України, - представник позивача просить суд:

1. Врахувати дану правову позицію при прийнятті законного та обґрунтованого рішення.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 01.05.2024 року, позивач первинного позову, - ОСОБА_1 , - не заперечував проти об`єднання зустрічного позову ОСОБА_24 з його первинним позовом для їх спільного розгляду.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 01.05.2024 року, представник позивача первинного позову ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В., - не заперечував проти об`єднання зустрічного позову ОСОБА_24 з його первинним позовом для їх спільного розгляду.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 01.05.2024 року, відповідач первинного позову, - ОСОБА_24 , - підтримала клопотання про об`єднання зустрічного позову з первинним позовом.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 01.05.2024 року, представник відповідачки первинного позову, - ОСОБА_24 , - адвокат Лисюк О.В., - підтримала клопотання про об`єднання зустрічного позову з первинним позовом.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 01.05.2024 року, представник третьої особи, - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, як органу опіки та піклування, - ОСОБА_27 , - не заперечувала проти приєднання зустрічного позову ОСОБА_24 до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши учасників процесу (сторону позивача, сторону відповідача, представника третьої особи), розглянувши матеріали первинного позову, матеріали зустрічного позову, дослідивши матеріали справи в частині, що стосується моживості об`єднання позовів, приходить до висновку щодо винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документа, та, - об`єднати зустрічний позов з первинним, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, та застосування до них норм процесуального права.

Згідно ст. 193 ЦПК України:

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Обґрунтування судом об`єднання справ.

Як вбачається з матеріалів справ, сторони по справах є тотожними, позовні вимоги сторін випливають із одних і тих же правовідносин, - відносин сімейного права, на обгрунтування своїх вимог сторони посилаються фактично на одні і ті ж підстави, окрім того, в разі гіпотетичного задоволення зустрічного позову виключається задоволення первинного позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 193, 194, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Зустрічний позов ОСОБА_24 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, як орган опіки та піклування, - про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

- прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороніпозивача, - Кагарлицька міса рада Обухівськгорайону Київськї області, як орган опіки та піклування, - про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення сплати аліментів, звільнення від заборгованості по сплаті аліментів та стягнення аліментів, -

- для їх спільного розгляду в одному провадженні.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, - не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, - включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О.В. Закаблук