ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/455/24

Провадження № 22-ц/4820/1073/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.М.,

з участю заявників, представниці апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, про усиновлення дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Палінчака О.М. від 14 березня 2024 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про усиновлення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просили змінити у актовому записі про народження дитини відомостей про батьків, - записати батьком дитини ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 . В обгрунтування заяви вказували, що вони перебувають у шлюбі та виховують ОСОБА_3 , який має статус дитини-сироти у зв`язку з тим, що його матір ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявниця ОСОБА_2 є рідною сестрою та опікуном ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поставлені на облік як кандидати в усиновлювачі в службі у справах дітей Хмельницької міської ради рішенням №410 від 15.12.2023 року. Вказували, що мають право бути усиновителями. Стан здоров`я, доходи, матеріальне забезпечення, житлові умови, любов до дітей дозволяють заявникам створити дитині належні умови для духовного та фізичного розвитку, виховання і здобуття в майбутньому освіти, до кримінальної відповідальності не притягувались і засудженими не були, не позбавлялися батьківських прав, раніше дітей не усиновлювали, з правовими наслідками усиновлення ознайомлені.

З врахуванням наведеного, заявники просили суд задовольнити їх заяву про усиновлення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.03.2024 року вимоги заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про усиновлення дитини - задоволено частково. Проведено усиновлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянкою України, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , який зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №2980, а саме: вказати матір`ю дитини « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України», виключивши попередні відомості про матір з актового запису про народження дитини.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у його заяві скасувати як незаконне та задовольнити заяву в повному обсязі. На його думку, суд першої інстанції не врахував, що статтею 212 СК України чітко визначені категорії осіб, які не можуть бути усиновителями, проте до жодної з цих категорій апелянт не належить.

Суд першої інстанції безпідставно критично поставився до висновку служби у справах дітей і вважає, що в ньому не наведено дійсні обставини усиновлення. На думку апелянта, суд не врахував те, що ОСОБА_6 є повним сиротою. Його батько помер, коли йому було лише два місяці, він потребує батьківської опіки. ОСОБА_1 вже тривалий час спілкується та перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_6 , а тому рішення про його всиновлення було виваженим і обдуманим.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представниця, заявниця ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник заінтересованої особи в суд не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Матір дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько ОСОБА_5 - 23.12.2010 року.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08.04.2021 року № 307 малолітньому ОСОБА_3 надано статус дитини - сироти, а рішенням від 13.05.2021 року № 407 призначено його сестру ОСОБА_7 опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 24.11.2023 року.

Заявник ОСОБА_1 працює в ТОВ «Торговий дім «Марвел» з 01.11.2018 року і на даний час обіймає посаду менеджера з маркетингу.

Заявниця ОСОБА_2 також працює в ТОВ «Торговий дім «Марвел» з 01.06.2019 року на посаді торговельного представника.

Заявники до кримінальної відповідальності не притягувалися, не мають знятої чи непогашеної судимості, в розшуку не перебували.

Заявниці ОСОБА_2 , а також малолітньому ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 , інша частка квартири (1/3) належить їхній сестрі ОСОБА_10 .

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно висновків про стан здоров`я від 07.12.2023 року заявники здорові та служба у справах дітей Хмельницької міської ради надала висновок від 15.12.2023 року № 247/01-31 про можливість заявників бути усиновлювачами дитини, яка виховується в їхній сім`ї - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За висновком виконкому Хмельницької міської ради як органу опіки та піклування від 15.12.2023 року № 250/01-31 усиновлення ОСОБА_3 заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доцільним та відповідатиме його інтересам.

В своїй заяві від 14.12.2023 року ОСОБА_3 в присутності представника органу опіки та піклування не заперечив щодо його усиновлення заявниками, зазначивши, що прізвище змінювати не бажає.

Заявник ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 з 25.07.2013 року, який було розірвано заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2023 року. Зазначеним рішенням встановлено, що подружжя припинило вести спільне господарство з 03.06.2023 року. Від вказаного шлюбу у заявника ОСОБА_1 є син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.10.2015 року встановлено, що у заявника ще є один син - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що усиновлення заявницею ОСОБА_2 малолітнього брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним, не суперечить закону, і відповідає найкращим інтересам дитини. Вимога ОСОБА_1 про усиновлення дитини заявлена передчасно та формально, ним не доведено, що таке усиновлення буде сприяти забезпеченню найкращих інтересів дитини.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду в частині відмови в усиновленні є безпідставними.

Так, стаття 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно п. 3 ст. 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї.

Статтями 3, 4, 5, 7 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.

Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України).

Для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками (стаття 218 СК України).

Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст.9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.

Частиною 1 статті 212 СК України визначено вичерпний перелік осіб, які не можуть бути усиновлювачами особи: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем.

Дійсно, апелянт не належить до жодної категорії, визначеної ч. 1 ст. 212 СК України.

Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 212 СК України крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Суд першої інстанції правильно констатував, що звернення заявника ОСОБА_1 з заявою про усиновлення ОСОБА_3 (12.12.2023 року до служби в справах дітей) є достатньо формальним та поспішним з урахуванням укладення шлюбу з ОСОБА_2 лише двома тижнями раніше (24.11.2023 року) та його перебування в іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 до 03.06.2023 року.

Таким же поспішним та формальним є висновок служби у справах дітей, органу опіки та піклування щодо доцільності усиновлення, в основу якого покладено лише дослідження побутових умов проживання та майнового стану заявників, проте не перевірено дійсні обставини усиновлення, не з`ясовано, які ж стосунки склалися між дитиною та ОСОБА_1 , справжню мету та мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дитину, що є головним у забезпеченні найкращих інтересів дитини.

ОСОБА_1 є батьком двох дітей, один з них, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є малолітнім, у зв`язку з цим у апелянта є значний обсяг обов`язків щодо участі у вихованні та утриманні дитини.

При цьому як вбачається з пояснень малолітнього ОСОБА_3 в суді першої інстанції, більш тісні та сталі стосунки у нього з ОСОБА_15 , саме від неї він отримує піклування та турботу. ОСОБА_16 менше звертає на нього увагу. При цьому у спільних поїздках ОСОБА_6 із заявниками в інші міста, ОСОБА_1 не брав з собою свого сина ОСОБА_17 .

В матеріалах справи відсутні достатні дані, що рішення ОСОБА_1 про усиновлення ОСОБА_3 є проявом справжніх намірів, з врахуванням поспішності звернення апелянта з заявою про усиновлення та з урахуванням наявності зобов`язань щодо власних дітей.

Суд першої інстанції з урахуванням обставин справи дійшов правильного висновку, що звернення ОСОБА_1 про усиновлення малолітнього ОСОБА_3 , є передчасним та формальним, і таке усиновлення не забезпечить найкращих інтересів дитини, в тому числі стабільні та гармонійні домашні умови.

При цьому ОСОБА_1 , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , яка згідно оскаржуваного рішення усиновила ОСОБА_3 , не позбавлений можливості проживати з дитиною та піклуватися про нього як про свого сина.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 червня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк