Справа № 399/3/24
Провадження № 2/399/97/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Бобрик І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Онуфріївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа Онуфріївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що він та відповідачка є батьками сина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З січня 2022 року, сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, оскільки в них виникли численні конфлікти через розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, несумісності через різні типи темпераменту, таким чином вони втратили взаєморозуміння. З початком війни в державі стосунки між позивачем та відповідачем ще більше погіршились, оскільки ОСОБА_2 мала намір поїхати за кордон та там влаштувати своє особисте життя в іншій країні. У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Відповідно до рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2022 року, справа № 399/366/22, шлюб, зареєстрований 26 серпня 2020 року Онуфріївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), /актовий запис № 19/, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

З моменту розірвання шлюбу, ОСОБА_2 неодноразово їздила за кордон, перестала спілкуватись та бачитись з їх малолітнім сином ОСОБА_3 , якому на даний час так потрібна материнська увага, турбота та ласка. Також відповідач не вживає заходів, всебічного виховання та розвитку, захисту законних прав та інтересів їх дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток не цікавиться процесом росту та початком формування особистості сина, не бере участі у забезпеченні медичного догляду та лікуванні дитини.

Позивач в повній мірі бере учать у вихованні та забезпеченні сина ОСОБА_3 . Таким чином мати дитини ОСОБА_2 самоусунулась від виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , дій щодо зміни своєї поведінки не вживає. Позивач не створював та не створює жодних перешкод ОСОБА_2 для належного виконання нею обов`язків відносно їх сина. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 своєї поведінки не змінила, а навпаки, дбає лише про себе і тому не може взагалі надати належного виховання їх сину.

21.12.2023 року ОСОБА_2 надала свою згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що не бажає виховувати сина, немає бажання спілкуватися з ним, не відчуває любові та будь-яких материнських почуттів до дитини. Пояснила, що не хоче мати відношення до дитини, хоче виїхати закордон та влаштувати там своє особисте життя.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що добре знають сім`ю сторін та часто бували в будинку позивача, в якому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали. Пояснили, що вихованням та забезпеченням всім необхідним дитини займався ОСОБА_1 . Відповідач належної уваги як мати, дитині не приділяла, а останнім часом в домоволодіння її взагалі не бачити.

Заслухавши сторони, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , є матір`ю ОСОБА_3 , батьком являється ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 /а.с. 23/.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2022 року, справа № 399/366/22, шлюб, зареєстрований 26 серпня 2020 року Онуфріївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), /актовий запис № 19/, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Місце малолітнього ОСОБА_7 визначено з батьком /а.с. 17-19/.

21.12.2023 року ОСОБА_2 надала свою згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 20/.

Згідно висновку органу опіки та піклування Онуфріївської селищної ради № 09-28/12 від 24.01.2024, у зв`язку з тим, що мати дитини не цікавиться його фізичним та духовним розвитком, не спілкується з ними і не приймає участь у його вихованні, орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, наведені обставини дають підставу суду зробити висновок про те, що відповідачка через байдуже ставлення до дитини, без поважних на те причин, не виявляє бажання щодо піклування з синами, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України.

Пунктом 2 частини першої статті 164СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Враховуючи викладене, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо сина є наслідком її винної поведінки та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Керуючись ст.ст.12,13,141,263-265,280-282 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Онуфріївська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку с. Попівка Олександрійського району Кіровоградської області відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Кропивницький Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211, 20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 28 травня 2024 року

Суддя М.М. Лях