Справа № 199/5785/24
(2/199/382/25)
02 грудня 2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Богун О.О.
за участю секретаря Дубовик А.П.
розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -
Позивач АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.10.2008 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області №5506005.
Під час проведення технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що проводилась 20.12.2023, згідно з п.8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії було виявлено порушення: самовільне підключення струмоприймачів та електропроводки до електромережі з порушенням схеми обліку.
За результатами перевірки 20.12.2023 року було складено Акт про порушення №Дн 005596, який відповідач отримала та особисто підписала, без зауважень.
28.12.2023 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, за результатами якого було прийнято рішення провести нарахування по акту про порушення №Дн 005596 від 20.12.2023 в сумі 82 820,75 грн.
Сума збитків в розмірі 82 820,75 грн. позивачу не відшкодована, тому позивач просить її стягнути з відповідача разом із судовими витратами та просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2024, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.
Ухвалою від 17.09.2024 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» Законом України «Про захист прав споживачів».
Судом встановлено, що 13.10.2008 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області №5506005.
Під час проведення технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що проводилась 20.12.2023, згідно з п.8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії було виявлено порушення: самовільне підключення струмоприймачів та електропроводки до електромережі з порушенням схеми обліку.
За результатами перевірки 20.12.2023 року було складено Акт про порушення №Дн 005596, який відповідач отримала та особисто підписала, без зауважень.
28.12.2023 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, за результатами якого було прийнято рішення провести нарахування по акту про порушення №Дн 005596 від 20.12.2023 в сумі 82 820,75 грн.
Відповідно до ч. 6 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України.
Відповідно до ч. 10 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.
Частиною 19 п. 5.5.5. ПРРЕЕ визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень.
Згідно з ч. 20 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.
Згідно з п. 8.2.5 ПРРЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт.
При ухвалені рішення судом також враховано, що відповідач не скористалися правом брати участь в судових засіданнях, не надав суду відзив, не спростував викладені позивачем обставини. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, що рішення комісії з розгляду Акту про порушення №Дн 005596 від 20.12.2023, яке оформлене протоколом, неоскаржувалось відповідачем, при тому, що чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом.
Оскільки в результаті протиправних дій відповідача у вигляді самовільного підключення до електричної мережі АТ ДТЕК «Дніпровські електромережі» з метою без облікового споживання електричної енергії, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи в ході судового розгляду, позивачу було завдано збитків, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вартість спричинених збитків у сумі 82 820,75 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення 12 000,00 грн. витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.
Право на професійну правничу допомогу гарантованостаттею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08 січня 2021 року, Додаткова угода №4 від 27 квітня 2021 року до Договору №210-ДЕ про надання правової допомогу від 08.01.2021; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП №4150 від 26.02.2019; Додаткова угода №20 від 31.12.2021 до Договору №210-ДЕ про надання правової допомогу від 08.01.2021; Додаткова угода №32 від 30.12.2022; Додаткова угода №9360-ДнОЭ/44 від 20.12.2021 до Договору №210-ДЕ про надання правової допомогу від 08.01.2021; Акт №54/199/5785/24-ДнЕМ від 17.10.2024 про наданих послуг за Договором про надання правової допомоги №210-ДЕ від 08.01.2021, інших доказів на підтвердження сплати витрат на професійну правничу допомогу розмірі 12 000 грн. позивачем не надано.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази в обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу розмірі 12 000 грн. з відповідача, адже крім того, що розмір таких витрат має бути доведений і документально обґрунтований, він також повинен відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України).
Відповідно до статтей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене у задоволенні позовних вимогах щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу розмірі 5 000 грн. слід відмовити.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 гривень.
Керуючисьст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Богун