печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: Євтодьєва А.О.

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача залишок боргу за договором позики № 20/08/20-3 від 20.08.2020 року у розмірі 128 877,00 грн., неустойку за кожний календарний день існування простроченої заборгованості у розмірі 117 641,28 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 465,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.08.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № 20/08/20-3 (далі - Договір позики), відповідно до умов якого, ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 117 236,00 грн., а ОСОБА_3 прийняв вказані грошові кошти та зобов`язався їх повернути не пізніше ніж через 1 місяць з моменту укладення цього Договору позики, тобто до 20.09.2020 року. Вказує, що 19.08.2021 року між ним та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору позики № 20/08/20-3 від 20.08.2020 року (далі - Додаткова угода), відповідно до умов якої сторони внесли зміни в п. п. 1, 5, 6 Договору позики та зазначили, що ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_3 , а останній приймає грошові кошти у розмірі 126 496,00 грн., які зобов`язався повернути не пізніше ніж через 3 місяці з моменту укладення цього Договору, тобто до 20.11.2021 року. Крім того, 19.08.2021 року відповідач написав розписку, якою підтвердив отримання від позивача грошових коштів у розмірі 126 496,00 грн. та зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 20.11.2021 року включно. Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики у повному обсязі, у зв`язку із чим, утворилася заборгованість, яка станом на 23.08.2022 року становить 128 877,00 грн. Крім того, на підставі п. 11 Договору позики, позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен день існування простроченої заборгованості, що становить 117 641,28 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2022 року, справу було розподілено та 31.08.2022 року передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 31.08.2022 року та повторно 22.11.2022 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.12.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.04.2023 року.

06.04.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 01.06.2023 року.

01.06.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 22.08.2023 року.

22.08.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Євтодьєва А.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі та позивача, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року, у зв`язку із неявкою відповідача, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 21.11.2023 року.

17.11.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Євтодьєва А.О. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якому останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2023 року витребувано у ОСОБА_2 розписку, яка була власноруч написана Позичальником під час укладення даного договору, відповідно до п. 14 Договору позики № 20/08/20-3.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2023 року, у зв`язку із витребуванням доказів, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 23.01.2024 року.

23.01.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Євтодьєва А.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2024 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 16.04.2024 року.

В судове засідання 16.04.2024 року з`явився представник позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав.

В судовому засіданні 16.04.2024 року представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити.

Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 20.08.2020 року між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник) було укладено договір позики № 20/08/20-3 (Договір позики), відповідно до умов якого Позикодавець передає у власність Позичальника, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти у розмірі 117 236,00 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» на день укладення цього Договору еквівалентно 4 240,00 доларів США та, в свою чергу, зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами, Сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим Договором становить 4 240,00 доларів США за курсом АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 1 місяць з моменту укладення цього договору, тобто до 20.09.2020 року включно. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною (п. 1 Договору позики) (а. с. 5 - 6).

Відповідно до п. 2 Договору позики, сума позики, встановлена п. 1 даного Договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання цього договору у повному обсязі.

Згідно з п. 5 Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору, відповідно до Графіка повернення Позичальником грошових коштів: 117 236,00 грн., що еквівалентно 4 240,00 доларів США до 20.09.2020 року включно.

У пунктах 6, 8 Договору позики визначено, що позика може бути повернута Позикодавцю достроково. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, визначеної в п. 1 даного договору готівкою в м. Києві.

Відповідно до п. 7 Договору позики, по закінченню строку позики, Договір може бути пролонговано за домовленістю сторін.

Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором (п.10 Договору позики).

Згідно з п. 11 Договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцеві неустойку у розмірі 1% від загальної сум заборгованості за кожен календарний день існування простроченої заборгованості.

У пункті 14 Договору позики сторони погодили, що у випадку повернення Позичальником суми позики, визначеної у п. 1 даного договору, Позикодавець зобов`язаний видати Позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позикодавець зобов`язується також передати Позичальнику розписку, яка була власноручно написана Позичальником під час укладення даного договору, що є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов`язань за цим Договором щодо повернення позики належним чином та генеральну довіреність.

19.08.2021 року між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник) було укладено Додаткову угоду до Договору позики від 20.08.2020 року № 20/08/20-3 (Додаткова угода), відповідно до умов якої на виконання п. 7 Договору позики від 20.08.2020 року № 20/08/20-3, за взаємною згодою сторони внесли зміни в п. п. 1, 5, 6 Договору, виклавши їх в наступній редакції:

п. 1 - Позикодавець передає у власність Позичальника, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти у розмірі 126 496,00 грн., що за курсом в АТ КБ «ПриватБанк» на день укладення цього Договору еквівалентно 4 720,00 доларів США та, в свою чергу, зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами. Сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим Договором становить 4 720,00 доларів США, за курсом АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 3 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 20.11.2021 року включно. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною;

п. 5 - Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного Договору, відповідно до Графіка повернення Позичальником грошових коштів: 6 432,00 грн., що еквівалентно 240,00 доларів США до 20.09.2021 року включно; 6 432,00 грн., що еквівалентно 240,00 доларів США до 20.10.2021 року включно; 113 632,00 грн., що еквівалентно 4 240,00 доларів США до 20.11.2021 року включно;

п. 6 - позика може бути повернута Позикодавцю достроково (а. с. 8).

19.08.2021 року ОСОБА_3 складено розписку про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 126 496,00 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» на день укладення цього Договору еквівалентно 4 720,00 доларів США, згідно Додаткової угоди від 19.08.2021 року до Договору позики від 20.08.2020 року № 20/08/20-3 зобов`язався повернути вказану суму ОСОБА_2 у строк до 20.11.2021 року включно (а. с. 3).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ОСОБА_2 встановлено, що відповідач за період часу з 19.08.2021 року по 25.01.2022 року частково повернув суму позики у розмірі 40 490,20 грн., отже залишок боргу за Договором позики становить 128 877,00 грн.

Як визначено у ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

У статті 1046 ЦК України визначено що, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (стаття 1049 ЦК України)

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як визначено у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

На виконання договору позики ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 126 496,00 грн., що станом на день укладення даного Договору за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» еквівалентно 4 720,00 доларів США, про що зазначено у розписці від 19.08.2021 року.

Натомість відповідач визначену договором та додатковою угодою суму позики у строк до 20.11.2021 року позивачу не повернув. Водночас, за період часу з 19.08.2021 року по 25.01.2022 року частково повернув грошові кошти у розмірі 40 490,20 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики становить 86 005,80 грн. (126 496,00 грн. - загальна сума позики) - (40 490,20 грн. - частково повернута сума позики).

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження повернення боргу позивачу у визначений договором строк, відтак, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за Договором позики № 20/08/20-3 від 20.08.2020 року у розмірі 86 005,80 грн. є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен день існування простроченої заборгованості за період часу з 21.11.2021 року по 24.02.2022 року у розмірі 117 641,28 грн., що передбачено п. 11 Договором позики № 20/08/20-3 від 20.08.2020 року, слід зазначити наступне.

Згідно п. 11 Договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за цим Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцеві неустойку у розмірі 1% від загальної сум заборгованості за кожен календарний день існування простроченої заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України).

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», який набрав чинності 04 липня 2020 року, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та доповнено його пунктом 15 такого змісту: «У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення».

Так, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2024 року у справі №201/9121/22 зазначив, що тлумачення пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину

в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Законодавець на рівні акта цивільного законодавстві (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на усій території України було установлено карантин, який неодноразово продовжувався.

Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651.

Отже, на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками).

Таким чином, нарахування позивачем неустойки за період з 21.11.2021 року по 24.02.2022 року не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо стягнення неустойки у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожен день існування простроченої заборгованості є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 2 465,18 грн., що підтверджується квитанцією № 1631-6686-7847-9185 від 23.08.2022 року.

Оскільки, суд позовні вимоги задовольняє частково на суму 86 005,80 грн., що становить 34,89 % від заявлених вимог у 246 518,28 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 860,10 грн. (2465,18/100%*34,89%) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 253, 256-259, 264, 526, 549, 629, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 133-142, 263-265, 267, 273, 274-279, 280-289, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 20.08.2020 року № 20/08/20-3 у розмірі 86 005 (вісімдесят шість тисяч п`ять) грн. 80 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн. 10 коп.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 20.05.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко