ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2024 року м. Кропивницький

справа № 387/615/23

провадження № 22-ц/4809/1505/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Мурашка С.І., Чельник О.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Манзюк Тарас Юрійович на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2024 року (суддя Майстер І.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Зернопродукт» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Фермерського господарства «Зернопродукт», в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні належної йому земельною ділянкою площею 6,0905 га з кадастровим номером :02:002:0265, яка розташована за межами населених пунктів Гнатівської сільської ради Новоукраїнського (Добровеличківського) району Кіровоградської області шляхом її повернення; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію змін до іншого речового права, індексний номер рішення 65547713, яке здійснене на підставі Додаткової угоди до договору оренди землі № б/н від 15.11.2022.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2024 року позов задоволено.

24.06.2024 від представника позивача адвоката Манзюка Т.Ю. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 17 750 грн.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник позивача адвоката Манзюк Т.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана ухвала винесена із порушенням норм процесуального права, що фактично обмежує право позивача на відшкодування судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про пропуск строку на звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки при проголошенні рішення сторона позивача не була присутня в судовому засіданні, а про зміст рішення стало відомо 19.06.2024, про що було зазначено в заяві від 24.06.2024. Вважає, що заява подана в межах п`ятиденного строку, а тому строк на подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу не пропущено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви представника позивача адвоката Манзюка Т.Ю, про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сторона позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не подала докази на підтвердження понесених судових витрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) дійшла висновку, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Встановлено, що рішення у даній справі ухвалено 13.06.2024, а заява про ухвалення додаткового рішення разом з доказами понесених витрат на правову допомогу подана 24.06.2024, тобто поза межами встановленого законом п`ятиденного строку.

Твердження представника скаржника про те, що неможливо подати докази понесених витрат не знаючи результату розгляду справи є безпідставними, оскільки такі докази повинні подаватися незалежно від змісту ухваленого рішення та дня отримання копії його повного тексту.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Манзюк Тарас Юрійович залишити без задоволення.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08.01.2025.

Судді:

О.А.Письменний С.І. Мурашко О.І. Чельник