Провадження № 2/761/8106/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого-судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Лаврук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства ?Акціонерна компанія ?Київводоканал? до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги

В С Т А Н О В И В :

В червні 2024 року Приватне акціонерне товариство ?Київводоканал? (надалі - ПАТ ?Київводоканал?) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, в якій просило стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його (ПАТ ?Київводоканал?) користь:

- 31 459, 37 грн. - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з центрального водопостачання та водовідведення;

- 2 742, 71 грн. - 3% річних;

- 11 963, 77 грн. - інфляційні втрати;

- 3 028, 00 грн. - витрати по оплаті судового збору;

- 45, 00 грн. - витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг кв. АДРЕСА_1 .

05 серпня 2014 року в газеті ?Хрещатик? №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ ?АК ?Київводоканал? (правонаступником якого є ПрАТ ?АК ?Київводоканал?), як виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання таких послуг. Опублікованим повідомленням визначено, що фізична особа, яка користується зазначеними послугами, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору.

Також, позивачем звернуто увагу, що, оскільки, відповідачка, після розміщення вищезазначеного повідомлення, не надала жодних повідомлень про відмову від отримання зазначених у договорі послуг, а тому, вона вважається такою, що споживала послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), згідно умов розміщеного договору.

Відповідно до п.1.1 Договору ПрАТ ?АК ?Київводоканал? взяло на себе зобов`язання з надання відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідачка - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах. Всупереч, передбачених умов Договором, остання свої зобов`язання прострочила, внаслідок чого утворилась заборгованість, за період часу з 01 січня 2017 року по 31 березня 2024 року у розмірі: 30 205, 51 грн. - заборгованість за послуги з центрального водопостачання та водовідведення, 70, 56 грн. - заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1 183, 40 грн. - заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування. Свої зобов?язання відповідно до умов вищезазначеного договору відповідачка належним чином не виконує, своєчасно плату за отримані послуги не вносить, а тому, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення виниклої заборгованості, 3% річних та інфляційні втрати та підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2024 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі за позовом ПАТ ?АК ?Київводоканал? до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідачка, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористаоася; відзив на позовні вимоги до суду не надіслала.

Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; просив суд, провести розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка в судове засідання не з?явилася; про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надіслала, як і не направила свого представника для прийняття участі у розгляді справи.

Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року в газеті ?Хрещатик?№ 110 (4510) ПрАТ ?АК ?Київводоканал? було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПрАТ ?АК ?Київводоканал?, як виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ ?АК ?Київводоканал? до 20 серпня 2014 року для оформлення припинення надання цих послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована у зазначеній квартирі з 04 листопада 1986 року по теперішній час.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України ?Про житлово-комунальні послуги?.

Відповідно до ст.13 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов?язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

За змістом статті 20 Закону № 1875-ІV та пунктів 28, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з центрального опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно положень вказаних Правил централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання; централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов?язання, зокрема, зобов?язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов?язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України, зобов?язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`?зується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов?язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов?язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов?язанням.

Правовідношення, у якому замовник зобов?язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов?язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов?язанням, у якому, серед інших прав і обов?язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов?язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов?язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов?язання.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов?язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов?язання.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України ?Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання? витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги. Розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 року №1716 для відповідного будинку у розмірі 10, 08 грн. щоквартально.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 13 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ ?АК ?Київводоканал?, про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним.

За приписами статті 7 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом було встановлено, що відповідачка є споживачем житлово-комунальних послуг квартири АДРЕСА_1 і відповідно до закону зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства та договору відповідачка не сплачувала за надані послуги, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, а також з внесення плати за абонентське обслуговування та внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку за період часу з 01 січня 2017 року по 31 березня 2024 року у розмірі 31 459, 37 грн.

При цьому, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь ПрАТ ?АК ?Київводоканал? 3 % річних у розмірі 2 742, 71 грн. та інфляційних втрат у розмірі 11 963, 77 грн.

Зважаючи на вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ ?АК ?Київводоканал? є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. та 45, 00 грн. - витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 77-81, 89, 95, 141, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 322, 526, 625, 901, 903 ЦК України, Законом України ?Про житлово-комунальні послуги?, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства ?Акціонерна компанія ?Київводоканал?(, місцезнаходження: м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А)до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства ?Акціонерна компанія ?Київводоканал? заборгованість за спожиті житлово - комунальні послуги за період часу з 01 січня 2017 року по 31 березня 2024 року у розмірі 31 459 (тридцять одна тисяча чотириста п?ятдесятдев?ять) грн.37 коп.; 3 % річних у розмірі 2 742 (дві тисячі сімсот сорок дві) грн. 71 коп.; інфляційні втрати у розмірі 11 963 (одинадцять тисяч дев?ятсот шістдесят три) грн.; витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім ) грн.00 коп.; витрати понесені за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45 (сорок п?ять ) грн. 00 коп., а всього 49 238 ( сорок дев?ять тисяч двісті тридцять вісім) грн. 85 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: