П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2024 року місто Київ

справа № 175/2988/22-ц

провадження №22-ц/824/9634/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - АТ КБ «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 18 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Григоренко І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», в якому просила зобов'язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на рахунку за кредитною карткою «Універсальна», до того стану, в якому він був перед виконанням незаконних фінансових операцій 2 червня 2022 року; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» кошти в розмірі 3110,04 грн., списані в якості автоматичного списання з карткових рахунків; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» 3000 грн. моральної шкоди.

Позов обгрунтовано тим, що позивач є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та користувачем кредитної картки «Універсальна». Кредитні кошти надаються відповідачем шляхом встановлення кредитного ліміту та використовуються позивачем на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, тому такий кредит є споживчим.

2 червня 2022 року в мобільному додатку «Приват24» позивач виявила, що о 07:29:17 за картковим рахунком позивача була здійснена операція щодо списання кредитних коштів в якості оплати за одяг в терміналі, розташованому за адресою: Свонсі, Велика Британія, у розмірі 61862,75 грн., що у валюті транзакції становить 1500 фунтів стерлингів.

Позивач наголошує, що як користувач кредитної картки «Універсальна», який має право розпоряджатись коштами в межах кредитного ліміту, жодних дій для ініціювання платіжної операції не вчиняла, а також не надавала розпоряджень для вчинення зазначеної операції АТ КБ «Приватбанк».

Одразу після виявлення факту списання коштів позивач зателефонувала на номер гарячої лінії для клієнтів банку, в результаті розмови консультантом відповідача о 9:41 було створено заявку на повернення списаних без її розпорядження коштів.

Крім того, 2 червня 2022 року позивач звернулась з заявою про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів про викрадення невідомою особою з належної їй банківської картки грошових коштів в сумі 61862,75 грн.

Незважаючи на звернення позивача, банк 2 червня 2022 року здійснив переказ коштів.

1 липня 2022 року банк направив повідомлення, в якому зазначив, що 2 червня 2022 року за рахунком позивача відбувся переказ коштів, при здійсненні якого були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2 код, після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure, який було відправлено в мобільний додаток Приват24, Операцію проведено фінансового номеру телефону. В Приват24 вхід було проведено з пристрою BLINK. Тому чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу, банк не може повернути кошти.

Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 5 серпня 2022 року позивачці було відмовлено в поверненні коштів, зазначено, що операцію можливо було здійснити за допомогою належного позивачу фінансового телефону, при цьому вхід в Приват24 було здійснено з пристрою 2107113SG1XIAOMI, Айпі 93.170.171.159, в свою чергу банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних.

Надана у відповідях інформація є непослідовною, неповною, суперечливою та наданою без належного проведення розслідування за фактом шахрайських дій.

Крім того, позивач зазначає про те, що впродовж червня-серпня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» без згоди позивача, безпідставно, здійснив автоматичне списання належних позивачеві коштів у загальному розмірі 3110,04 грн, з інших відкритих в Банку карток в рахунок погашення кредиту за карткою «Універсальна», якого позивач не отримувала, а саме: 26 липня 2022 року в розмірі 2948,76 грн.; 26 липня 2022 року в розмірі 144,35 грн., 26 серпня 2022 року в розмірі 16,93 грн.

Позивач вважає, що 2 червня 2022 року грошові кошти у розмірі 61862,75 грн., що у валюті транзакції становить 1500 GBR, були списані внаслідок вчинення шахрайських дій, списання відбулося без її розпорядження, чим було грубо порушені позивача, як клієнта банку, крім того, АТ КБ «Приватбанк» не сприяв поверненню коштів після негайного повідомлення позивачем про несанкціоновану транзакцію та подальшого звернення до правоохоронних органів з цього приводу.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 18 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Зобов'язано АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансової операції 2 червня 2022 року о 07 год.29 хв.17 сек.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт із зазначеним рішенням не згодний, вважає, що рішення є незаконним, необгрунтованим, таким, що винесено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає про те, що зібрані у ході перевірки дані свідчить про те, що клієнт ОСОБА_2 надала третім особам конфіденційні дані (номеру, терміну дії та CVV2 код картки, дані Приват24), які у подальшому були використані зловмисниками для проведення несанкціонованих шахрайських операцій по картковому рахунку клієнта. В результаті шахрайських дій, зловмисники заволоділи грошовими коштами клієнта ОСОБА_2 на суму 61862,24 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 не оскаржується, відповідно апеляційним судом не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обгрунтоване залишити без змін.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилися, про місце, день і час розгляду справи була повідомлена, подала до суду заяву, в який просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Представник АТ КБ «Приватбанк» адвокат Гнатишак О.В. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 20 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №SAMNDS371, та позивач є власником картки «Універсальна» № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «Приватбанк».

Договір № SAMNDS371 від 20 квітня 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем, є договором приєднання, публічна частина якого - Умови та Правила надання банківських послуг - встановлена банком та розміщена в мережі Інтернет на сайті https:// privatbank.ua/terms.

Відповідно до п.п.2.1.4.12.3, 2.1.4.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошення ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

2 червня 2022 року відбулася операція щодо списання кредитних коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в якості оплати за одяг в терміналі, розташованому за адресою: Свонсі, Велика Британія, у розмірі 61862,75 грн., що у валюті транзакції еквівалентно 1500 фунтів стерлінгів.

Про вказану транзакцію ОСОБА_1 повідомила АТ КБ «Приватбанк» 2 червня 2022 року за телефоном гарячої лінії 3700.

2 червня 2022 року було проведено перевипуск належної ОСОБА_1 картки № НОМЕР_1 на картку № НОМЕР_2 .

Згідно з копією талона-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення № 34, Косівським РВМ ГУ НП в Івано-Франківській області 2 червня 2022 року прийнято заяву ОСОБА_1 за № 2266.

Листом від 20 липня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» повідомило ОСОБА_1 про неможливість повернення коштів, оскільки переказ коштів з картки НОМЕР_1 можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації, отже порушень з боку банку не допущено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що АТ КБ «Приватбанк» не підтвердив належними та допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що позивач як користувач кредитної картки своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію щодо списання грошових коштів з її карткового рахунку 2 червня 2022 року на суму 61862,75 грн., що у валюті транзакції еквівалентно 1500 фунтів стерлінгів. При цьому, суд першої інстанції, встановивши факт звернення позивача до банку одразу після виявлення несанкціонованого списання грошових коштів, а також її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення стосовно неї шахрайських дій, дійшов висновку про те, що ці обставини у сукупності свідчить про те, що у позивача дійсно була відсутня воля на вчинення такого перерахування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмрі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно з ч.1 ст.1971 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком за рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.3 ст.1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, , що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку а банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов'язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з п.2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до п.3 розділу 6 Положення банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснення операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з п.5 розділу 6 Положення користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктом 7,8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжної операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до п.9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фактичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (п.10 розділу 6 Положення).

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

У постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 Верховний Суд виснував, що сам по собі факт коректного вводу даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що АТ КБ «Приватбанк» 2 червня 2022 року здійснив банківську операцію щодо списання кредитних коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 без розпорядження останньої, при цьому відповідач не довів належними та допустимими доказами обставини, які б безспірно доводили, що позивач, як користувач платіжної кратки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей щодо картки, особового рахунку, акаунту чи додатку «Приват24» незаконному використанню номеру картки , CVV-коду та терміну дії чи іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за таких обставин відповідальність за виконану платіжну операцію має нести банк.

Повідомивши банк одразу про несанкціоноване списання грошових коштів, ОСОБА_1 виконала свій обов'язок.

Суд першої інстанції, встановивши факт звернення позивача до банку одразу після виявлення несанкціонованого списання грошових коштів, а також її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених шахрайських дій, дійшов правильного висновку про те, що ці обставини свідчать про відсутність у позивача волі на вчинення такого перерахування.

Незважаючи на звернення позивача до банку про скасування спірної транзакції, банк здійснив переказ коштів.

З урахуванням вчасного повідомлення користувача картки про скасування спірної транзакції, сам по собі факт коректного вводу даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, на що посилається відповідач в обгрунтування своїх заперечень, не підтверджує достовірно ту обставину, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач має відновити залишок коштів на картковому рахунку позивача до того стану, в якому він перебував перед виконання безпідставної транзакції, яка була здійснена 2 червня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції,.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судових рішень першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 15 січня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус