Справа № 450/4420/20 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/526/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 державний реєстратор речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , що проведена на підставі Договору купівлі продажу житлового будинку від 13 січня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 10, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4 , державного реєстратора речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Бібрської міської ради, Перемишлянського району Львівської області Поломаного В.Д. про скасування державної реєстрації.

Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2001 року в справі №2-64/2000, яке набрало законної сили 15 жовтня 2001 р. було встановлено факт батьківства ОСОБА_6 щодо неї ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім цього, відповідно до зазначеного вище рішення суду за нею було визнано право власності на 1/3 ідеальну частину житлового будинку після смерті ОСОБА_6 .

У листопаді 2020 року її стало відомо, що на спірний житловий будинок зареєстровано право власності на ОСОБА_4 .

На підставі чого було проведено державну реєстрацію за ОСОБА_4 її невідомо, жодних договорів вона не підписувала, правочинів не вчиняла, довіреностей на право вчиняти від його імені будь яких правочинів не надавала.

Державна реєстрація права власності за ОСОБА_4 була проведена з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З врахуванням наведеного ОСОБА_1 просила:

визнати неправомірною та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , проведену державним реєстратором виконавчого комітету Бібрської міської ради, Перемишлянського району, Львівської області Поломаним В.Д. 25 вересня 2020 року, номер запису про право власності 38370092, індексний номер витягу 225649769, власник ОСОБА_4 іпн. НОМЕР_1 (т.1 а.с.2-4).

06 жовтня 2021 року позивачка ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмету позову та залучення співвідповідача у якій зазначила, що на підставі Договору купівлі-продажу від 13 січня 2021 року право власності на спірний об`єкт нерухомого майна набув ОСОБА_3 .

Тому на підставі ст.ст.387,388 ЦК України просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на її користь 1/3 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.48-50).

26 червня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову та в остаточній редакції просила скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , що проведена на підставі договору кпівлі-продажу житлового будинку від 13 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №10 (т.1 а.с.254-258).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволено повністю.

Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , що проведена на підставі Договору купівлі продажу житлового будинку від 13 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 10.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 в рівних частинах по 582,93 гривень судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що він набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у встановлений законом спосіб, уклавши із власником цього будинку ОСОБА_4 . Договір купівлі - продажу, який був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за № 10. Надалі право власності на даний житловий будинок ОСОБА_3 зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно вимог Закону.

Вважає, що особа, яка звернулася до суду із вказаним позовом не була власником житлового будинку АДРЕСА_1 , такий будинок не вибував з її володіння, оскільки вона ним не володіла та не користувалась, а він набув цей житловий будинком на законних підставах, що виключає можливість задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ним, що була проведена на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 січня 2021 p., посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 10.

Окрім цього вказує, що скасовуючи державну реєстрацію на спірний будинок - судом не було скасовано самої підстави реєстрації права власності за ОСОБА_3 , тобто Договір купівлі - продажу.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання призначене на 03 жовтня 2024 року ОСОБА_3 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи під розписку в судовому засіданні 29 серпня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, згідно рішення виконавчого комітету Солонківської сільської ради народних депутатів від 16 вересня 1992 року надано дозвіл на продаж власного незакінченого будовою житлового будинку ОСОБА_8 .

Перезакріплено земельну ділянку 0,10 га яка є біля житлового будинку ОСОБА_8 . новонабувачем даного будинку ОСОБА_6 (т.2. а.с.35-27).

За договором дарування від 12 жовтня 1992 року ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_6 належний їй незакінчений будовою жилий будинок що знаходиться в АДРЕСА_3 , який розрахований на п`ять кімнат з житловою площею 79,3 кв.м, одну кухню, кладову, коридор, гараж та госп. приміщення, процент готовності якого становить 12% (т.2 а.с.40-43).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2001 року в справі №2-64/2000, яке набрало законної сили 15 жовтня 2001 р. було встановлено факт батьківства ОСОБА_6 щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок ухвалення вказаного рішення прізвище ОСОБА_10 було змінено на ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім цього, відповідно до зазначеного вище рішення суду за позивачкою в справі ОСОБА_12 (дівоче прізвище ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано право власності на 1 /3 ідеальну частину житлового будинку після смерті ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (т.1 а.с.5-11).

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Із наведеного слідує, що із підстав, які не заборонені законом ОСОБА_1 набула право власності на 1 /3 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - 25 вересня 2020 року Державним реєстратором виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаним В.Д. зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок загальною площею 288,9 кв.м., житловою 121,2, за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для державної реєстрації права власності на вказаний будинок був технічний паспорт, серія та номер б/н, виданий 20 січня 1998, видавник Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації: Довідка, серія та номер:2517, виданий 17 вересня 2013 року, видавник: Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області (т.1 а.с.237).

За договором купівлі-продажу житлового будинку від 13 січня 2021 року ОСОБА_4 (від імені та за довіреністю діяв ОСОБА_14 ) відчужив зазначений будинок ОСОБА_3 (т.1 а.с.201)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 240341749 від 13 січня 2021 року позивачеві стало відомо, що на підставі Договору купівлі продажу житлового будинку від 13 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 10 право власності на спірний об`єкт нерухомого майна набув ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Із наведеного слідує, що право власності на 1 / 3 ідеальну частину спірного будинку вибуло із володіння ОСОБА_1 поза її волею, відтак незаконно.

Щодо реєстрації права власності на майно, що є предметом спору.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно довідки ОКП «БТІ та ЕО» № 944 від 01 квітня 2022 року інвентаризаційна справа на будинок АДРЕСА_1 не обліковується (т.2 а.с.32).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 240333200 підставою реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 стали такі документи: Технічний паспорт виданий 20 січня 1998 року (т.1 а.с.37) та довідка № 2517 від 17 вересня 2013 року (т.1 а.с.36). Право власності було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Згідно повідомлення Солонківської сільської ради № 451 від 21 лютого 2022 року на запит адвоката від 16 січня 2022 року в архіві зазначеної сільської ради відсутня інформація щодо видачі довідки № 2517 від 17 вересня 2013 року.

Згідно Довідки ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 13 січня 2021 року № Р-8/0-0.29-10/142-21 інформація про існування права користування та власності ОСОБА_4 щодо земельних ділянок відсутня (т.1 а.с.205).

Із наведеного слідує висновок, що реєстрація прав ОСОБА_4 , щодо спірного об`єкту була проведена без достатніх підстав, відтак незаконна.

Тому, ОСОБА_4 не мав права через довірителя ОСОБА_14 відчужувати спірний будинок ОСОБА_3 .

Згідно топографічного плану земельної ділянки ОСОБА_3 , кадастровий № :02:0011648 така земельна ділянка є земельною ділянкою, що відображена в будівельному паспорті, що наданий суду та яка була перезакріплена за ОСОБА_6 згідно рішення Солонківської сільської ради від 16 вересня1992 року (т.2 а.с.25-26).

Місце розташування будинку, що перебуває у власності, тобто зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 та тотожність з будинком на 1/ 3 ідеальною часткою володіє позивачка ОСОБА_1 підтверджується будівельним паспортом, що наданий суду. Належність земельної ділянки 0,10 га буда набута ОСОБА_6 на підставі рішення Солонківської сільської ради від 16 вересня 1992 року.

17 травня 2024 року слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області повідомлено про підозру за ч.ч.2,3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.362, ч.2 ст.365-2 КК України Державному реєстратору виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_5 щодо державної реєстрації за ОСОБА_4 права власності на вказаний будинок.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що реєстрація права власності за відповідачем ОСОБА_4 була проведена без дотримання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».1952-IV від 01.07.2004 Із змінами, внесеними згідно із Законами N 641-VII ( 641-18 ) від 10.10.2013, ВВР, 2014, N 22, ст.772 в редакції від 13листопада 2013 року, Постанови КМУ 1141-2011-п від 26 жовтня 2011(Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1156 від 21 листопада 2012) якою затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, без належних на те підстав та документів, по підроблених документах, а тому являється незаконною та підлягає скасуванню.

Щодо добросовісності набуття спірного будинку ОСОБА_3 , то колегія зазначає наступне.

У даній справі скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , за що проведена на підставі Договору купівлі продажу житлового будинку від 13 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 10, має легітимну мету, яка полягає в забезпеченні права ОСОБА_1 мирно володіти своїм майном. Така мета відповідає загальним інтересам суспільства.

Повернення зазначеного будинку спадкоємцям померлого ОСОБА_15 , переслідує легітимну мету.

У даній справі має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо ОСОБА_3 внаслідок втручання в його право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо йому не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Водночас не вбачається порушення справедливого балансу в разі повернення зазначеної будівлі спадкоємцям померлого ОСОБА_16 , як такої яка вибула із їх володіння на підставі підроблених документів від імені ОСОБА_4 . Протилежний підхід стимулював би неправомірне та свавільне заволодіння чужим майном (як це зробив ОСОБА_4 ) та фактично передбачав би винагороду за порушення законодавства і прав інших осіб. Крім того, недобросовісне заволодіння чужим майном не відповідає критерію мирного володіння майном.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі відповідач ОСОБА_3 не позбавлений можливості відновити своє право, перед`вивши вимогу до особи у якої він придбавце майно, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Відповідно до частини перешої цієї статті, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Отже можливість відшкодування збитків на підставі ч.1 ст.661 ЦК України виключає покладення на ОСОБА_3 індивідуального та надмірного тягаря у зв`язку із скасуванням державної реєстрації права власності на жиловий будинок. Скасування державної реєстрації права власності на користь спадкоємців померлого ОСОБА_6 є законним, пропорційним та відповідає суспільному та публічному інтересу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текс постанови складено 22 жовтня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.