справа № 361/942/22
провадження № 2/361/393/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Панек А.С., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надану правову допомогу,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа (далі ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь борг за договором про надання правової допомоги № 16/10 від 16 жовтня 2015 року в розмірі 81342 грн. 22 коп.

В обґрунтування позову зазначав, що 16 жовтня 2015 року між ним і ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги № 16/10 (далі договір № 16/10), за умовами якого він як адвокат надавав Строкачу В.І. у Броварському міськрайонному суді Київської області правову допомогу у цивільній справі № 361/7380/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Т-Фактор (далі ТОВ Т-Фактор) про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання. Надання ним як адвокатом правової допомоги відповідачу ОСОБА_2 у судах першої та апеляційної інстанцій підтверджується рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року та рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2016 року у вказаній вище цивільній справі.

Згідно із підпунктом 2.1.1 п. 2.1 та п. 6.1 вказаного вище договору № 16/10 від 16 жовтня 2015 року, зміненого угодою № 1 від 06 січня 2016 року про доповнення договору, одночасно із закінченням розгляду справи судом першої інстанції закінчився строк цього договору в частині надання правової допомоги та припинилися його (позивача) повноваження як представника.

18 грудня 2015 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, зміненим рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 у цивільній справі № 361/7380/15-ц задоволено, стягнуто на його користь із ТОВ Т-Фактор грошову суму в розмірі 232406 грн. 35 коп. Вказані судові рішення набрали законної сили 28 березня 2016 року, тому його (позивача) зобов`язання щодо надання правової допомоги ОСОБА_2 припинилися їхнім виконанням, проведеним належним чином.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_2 за умовами п. п. 1.1. і 3.1 договору № 16/10 зобов`язувався оплатити надання йому правової допомоги. Згідно із п. 4.1 цього договору сума винагороди обчислюється виходячи із розміру винагороди за 1 годину роботи, кількості годин роботи, та позитивного результату. Однак ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаним договором виконав частково, сплативши за надання правової допомоги 5000 грн., неоплаченою залишилася встановлена підпунктом 4.2.2 п. 4.2 договору № 16/10 винагорода за досягнення позитивного результату задоволення позову судом. Протоколом погодження договірної винагороди за досягнення позитивного результату визначено, що сторони дійшли до взаємної згоди щодо його винагороди за досягнення позитивного результату в розмірі 35 % від суми інфляційних втрат, 3 % річних та процентів за користування коштами, що буде визнана ТОВ Т-Фактор або буде стягнута із товариства на користь ОСОБА_2 за результатами розгляду за рішенням суду.

Позивач посилався на те, що із 2020 року поведінка відповідача ОСОБА_2 перестала відповідати його попередньому волевиявленню на отримання присуджених йому судом коштів. Останній не оскаржував повернення йому виконавчого документа без виконання за виконання рішення суду у справі № 361/7380/15-ц, не подавав повторно на примусове виконання. Всупереч судовим рішенням про стягнення із ТОВ Т-Фактор на користь ОСОБА_2 грошових коштів, дії останнього були направлені на отримання ним квартири АДРЕСА_1 , на яку 07 жовтня 2021 року відповідач зареєстрував своє право власності на підставі договору № 194 від 20 січня 2012 року, який був укладений між ОСОБА_2 і ТОВ Т-Фактор.

Таким чином, позивач вважає, що свої зобов`язання за договором № 16/10 він виконав повністю, судом стягнуто із ТОВ Т-Фактор на користь ОСОБА_2 грошові кошти, проте всупереч умовам договору останній свого зобов`язання не визнає, винагороду за досягнення позитивного результату в розмірі погодженої сторонами суми, яка становить 81342 грн. 22 коп., не виплачує, мотивуючи тим, що він одержав квартиру, а не грошові кошти, що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у суді позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Тетера Л.М. у суді позов не визнала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що предметом договору № 16/10 від 16 жовтня 2015 року є вчинення дій, необхідних для подання у Броварський міськрайонний суд Київської області позовної заяви до ТОВ Т-Фактор із вимогою про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних втрат і 3 % річних за порушення грошового зобов`язання. ОСОБА_2 не уповноважував позивача ОСОБА_1 на надання йому правової допомоги у справах щодо отримання права власності на будь-яке нерухоме майно, або щодо вчинення інших дій. Кошти, передбачені договором № 16/10 повністю сплачені відповідачем, що підтверджує й сам позивач ОСОБА_1 у поданій позовній заяві. Крім того, зі змісту договору про надання правової допомоги № 16/10 вбачається, що додаткова оплата (35 %) сплачується при обов`язковій сукупності наступних умов: досягнення позитивного результату роботи ОСОБА_1 , одержання ОСОБА_2 від ТОВ Т-Фактор сум інфляційних втрат, 3 % річних, процентів за користування коштами та безпосереднє отримання ОСОБА_2 від ТОВ Т-Фактор унаслідок дій від виконавця грошових коштів (на рахунок чи готівкою) у сумі інфляційних втрат, 3 % річних та процентів за користування коштами. Вказане підтверджує й сам позивач у позові, зокрема, відповідно до другого речення підпункту 4.2.2 п. 4.2 договору замовник зобов`язаний сплатити винагороду за досягнення позитивного результату у дводенний строк з моменту одержання належних йому від ТОВ Т-Фактор сум збитків. Вказаний договір не містить нечітких або незрозумілих положень. Просила суд у задоволені позову відмовити повністю.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2015 року між ФОП ОСОБА_1 (далі Виконавець) та Строкачем (далі Замовник) був укладений договір про надання правової допомоги № 16/10.

У підпункті 1.2.1 п. 2.1 зазначеного договору № 16/10 сторони погодили, що правовою допомогою, що надається за договором є вчинення дій необхідних для подання у Броварський міськрайонний суд Київської області позовної заяви до ТОВ Т-Фактор? із вимогами про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних втрат і 3 % річних за порушення грошового зобов`язання. Пізніше, відповідною додатковою угодою до цього договору, сторони подали повноваження щодо подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області.

Згідно із п. 4.1 договору № 16/10 сума винагороди обчислюється виходячи із розміру винагороди за 1 годину роботи Виконавця, кількості годин роботи та позитивного результату.

Відповідно до п. 4.2 договору № 16/10 винагорода встановлюється у наступному розмірі: за вчинення дій, необхідних для подання позовної заяви та забезпечення реалізації прав і обов`язків Замовника в суді першої інстанції та представництво в суді першої інстанції, Замовник сплачує Виконавцю 4000 грн. (підпункт 4.2.1 договору № 16/10).

За досягнення позитивного результату визнання ТОВ Т-Фактор у досудовому порядку вимоги Замовника або задоволення позову судом, згідно з протоколом погодження договірної винагороди, який додається до договору і є його невід`ємною частиною. Замовник зобов`язаний сплатити винагороду, визначену цим підпунктом договору, у дводенний строк з моменту одержання належних йому від ТОВ Т-Фактор сум інфляційних втрат, 3 % річних, процентів за користування коштами (підпункт 4.2.2 договору № 16/10).

Із протоколу погодження договірної винагороди Виконавця за досягнення позитивного результату від 16 жовтня 2015 року (додаток № 2 до договору № 16/10) вбачається, що сторони дійшли взаємної згоди щодо винагороди Виконавця за досягнення позитивного результату і приймають її у розмірі 35 % від суми інфляційних, 3 % річних та процентів за користування коштами, що підлягатиме стягненню з ТОВ Т-Фактор на користь Замовника за рішенням суду.

Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не виконав умов зазначеного вище договору, зокрема, після задоволення позову про стягнення з ТОВ Т-Фактор? процентів за користування коштами, інфляційних втрат і 3 % річних за порушення грошового зобов`язання, погоджену винагороду у вказаному договорі та протоколі погодження договірної винагороди йому не сплатив, чим порушив умови договору, та прийняв у рахунок виконання зобов`язання від ТОВ Т-Фактор? квартиру в новобудові на виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 361/8517/14-ц про розірвання договору та повернення грошових коштів на його виконання в розмірі 359125 грн.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України).

У ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

У ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Аналізуючи умови (пункти) договору № 16/10 та протокол погодження договірної винагороди Виконавця, суд вважає, що цей договір встановлює, що додаткова оплата (35 %) Замовником сплачується Виконавцю у дводенний строк за умови задоволення позову судом та одержання належних Замовником від ТОВ Т-Фактор сум інфляційних втрат, 3 % річних та процентів за користування коштами, тобто можливість виконання Замовником цього пункту договору № 16/10 від 16 жовтня 2015 року встановлена за умови настання певних обставин.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2015 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цивільній справі № 361/7380/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Т-Фактор про стягнення процентів за користування безпідставно набутими коштами, суми із урахуванням індексу інфляції і 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання, позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто із ТОВ Т-Фактор на користь ОСОБА_2 суму із урахуванням індексу інфляції за період із січня 2015 року по жовтень 2015 року в розмірі 141948 грн. 63 коп. і 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 28 грудня 2014 року по 13 листопада 2015 року в розмірі 9452 грн. 89 коп., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення процентів за користування безпідставно набутими коштами за період з 28 грудня 2014 року по 13 листопада 2015 року в сумі 81004 грн. 83 коп. відмовлено.

28 березня 2016 року рішенням Апеляційного суду Київської області вказане рішення суду першої інстанції від 18 грудня 2015 року у частині відмови у задоволенні стягнення процентів за користування безпідставно набутими коштами за період з 28 грудня 2014 року по 13 листопада 2015 року в розмірі 81004 грн. 83 коп. скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 у цій частині задоволено.

У вказаній цивільній справі № 361/7380/15-ц як представник позивача ОСОБА_2 приймав участь ОСОБА_1 , який із 2003 року є адвокатом.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону України Про виконавче провадження, зокрема, виконавець відкриває виконавче провадження та здійснює виконавчі дії.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, про що виконавець виносить постанову.

У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач ОСОБА_1 доказів на підтвердження обставин того, що відповідач ОСОБА_2 отримав за рішенням суду у справі № 361/7380/15-ц проценти за користування коштами, інфляційні втрати і 3 % річних за порушення грошового зобов`язання, зокрема, постанову виконавця про фактичне виконання в повному обсязі зазначеного рішення, та не сплатив йому (позивачу) у погоджений сторонами у договорі № 16/10 дводенний строк винагороду після одержання відповідачем згідно із рішенням суду від ТОВ Т-Фактор коштів, суду не надав.

Доводи позивача ОСОБА_1 , що дії відповідача ОСОБА_2 , який спочатку уклав із ним договір про правову допомогу в суді у справі про стягнення з ТОВ Т-Фактор коштів та взяв зобов`язання сплатити йому (позивачу) винагороду за досягнення позитивного результату після отримання присуджених судом на його користь коштів, а згодом перестав вчиняти дії по стягненню коштів, оскільки прийняв у рахунок виконання ТОВ Т-Фактор свого зобов`язання квартиру в новобудові по АДРЕСА_2 та не виконує своє зобов`язання по оплаті винагороди, є недобросовісними, суд до уваги не приймає.

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 297004069 від 29 січня 2022 року вбачається, що 07 жовтня 2021 року на підставі попереднього договору від 09 липня 2008 року, довідки від 20 серпня 2008 року, додаткової угоди до попереднього договору № 57 від 09 липня 2008 року, договору про участь у спільному будівництві житлового будинку у АДРЕСА_2 , від 05 жовтня 2011 року, договору № 194 від 20 січня 2012 року про участь у спільному будівництві житлового будинку в АДРЕСА_2 , довідки № 01-32/398 від 07 вересня 2021 року, акта приймання-передачі від 10 вересня 2021 року, договору купівлі-продажу майнових прав № П21-Б/194 від 16 вересня 2021 року, акта приймання-передачі майнових прав, довідки № П21-Б/194 від 20 вересня 2021 року, витягу зі списку інвесторів № П21-Б/194/1 від 20 вересня 2021 року, технічного паспорта на квартиру № ТІ01:7831-8342-2980-2265 від 05 жовтня 2021 року, за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 отримав вказану квартиру не на виконання рішення суду у цивільній справі № 361/8517/14-цпро стягнення на його користь заборгованості із ТОВ Т-Фактор за основним зобов`язанням, що спростовує доводи позивача ОСОБА_1 про отримання ОСОБА_2 цієї квартири у рахунок погашення будь-якої суми заборгованості ТОВ Т-Фактор перед ним.

Предметом договору № 16/10 про надання правової допомоги є саме супроводження позову ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних втрат і 3 % річних за порушення грошового зобов`язання та будь-які пункти, на підставі яких він уповноважував позивача ОСОБА_1 на надання йому правової допомоги у справах щодо отримання права власності на будь-яке нерухоме майно, або щодо вчинення інших дій, відсутні.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві підтверджує той факт, що відповідач ОСОБА_2 сплатив йому за надання правової допомоги у цивільній справі № 361/7380/15-ц грошові кошти в загальному розмірі 5000 грн., зокрема, 4000 грн. за вчинення дій необхідних для подання позовної заяви та забезпечення реалізації прав і обов`язків Замовника в суді першої інстанції та 1000 грн. за складання апеляційної скарги і забезпечення реалізації прав та обов`язків Замовника в суді апеляційної інстанції.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_1 , будучи з 2003 року адвокатом, маючи юридичну освіту, тобто будучи юридично обізнаним, застосовуючи принцип свободи договору, зокрема, визначаючи зміст договору № 16/10 про надання правової допомоги, на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості, зокрема, підпункт 4.2.2 договору № 16/10, а саме отримання ним винагороди в розмірі 35 % за настання певної умови після отримання ОСОБА_2 від ТОВ Т-Фактор грошових коштів, не міг не розуміти ризики формулювання цього пункту саме в такій редакції, та повинен був розуміти ризики невиконання цього підпункту договору, оскільки дана умова могла взагалі ніколи не настати від незалежних від відповідача причин, свідченням чого є повернення стягувачу ОСОБА_2 виконавчого листа з виконання рішення суду у цивільній справі № 361/7380/15-ц без його реального виконання за відсутності у ТОВ Т-Фактор майна.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_1 не довів у суді належними і допустимими доказами настання однієї з умов, укладеного 16 жовтня 2015 року між сторонами договору № 16/10 про надання правової допомоги, а саме факту отримання ОСОБА_2 від ТОВ Т-Фактор за рішенням суду у справі № 361/7380/15-ц сум інфляційних втрат, 3 % річних та процентів за користування коштами, тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надану правову допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.