Провадження № 2/643/1334/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу запозовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення

ВСТАНОВИВ

КП «Харківводоканал» (позивач) звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 (відповідачі) суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальному розмірі 25613,67 грн. (том 1, а.с. 1-2).

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (Квартира) та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем, шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 . У відповідачів утворилась заборгованість в сумі 22295,68 грн., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2014 року по 30.04.2019 року у розмірі 12785,54 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2014 року по 30.04.2019 року у розмірі 9510,14 грн. Відповідачам було направлено рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-денний термін. На момент подання позову відповідачі не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість з оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням відповідно до ст. 625 ЦК України індексу інфляції в сумі 2615,34 грн. та трьох процентів річних в сумі 702,65 грн., а всього 25613,67 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 позовні вимоги були задоволені повністю (том 1, а.с. 81-83).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.12.2023 заочне рішення скасовано, справу призначено для розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (том 1, а.с. 148-151).

ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що не проживає в Квартирі з серпня 2007 року та не споживав комунальних послуг, зокрема не користався послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, які надавалися позивачем за адресою Квартири. Позивач безпідставно здійснив нарахування щодо нього за послуги, які відповідач не отримував та не споживав, оскільки не проживав у Квартирі. Він договорів з позивачем не укладав та абонентських рахунків не відкривав, не є власником чи співвласником Квартири. Між тим відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Ураховуючи наведене, він є неналежним відповідачем у справі. Крім того, просив застосувати строки позовної давності, зазначивши, що позивачем пропущена позовна давність до вимог про стягнення заборгованості, яка утворилась до 01.11.2016. Зазначив, що вимоги за період з 01.09.2014 по 30.04.2019 є безпідставними і необґрунтованими (том 1, а.с. 155-160).

ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що не проживає в Квартирі з січня 2013 року та не споживав комунальних послуг, зокрема не користався послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, які надавалися позивачем за адресою Квартири. Позивач безпідставно здійснив нарахування щодо нього за послуги, які відповідач не отримував та не споживав, оскільки не проживав у Квартирі. Він договорів з позивачем не укладав та абонентських рахунків не відкривав, не є власником чи співвласником Квартири. Між тим відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Ураховуючи наведене, він є неналежним відповідачем у справі. Крім того, просив застосувати строки позовної давності, зазначивши, що позивачем пропущена позовна давність до вимог про стягнення заборгованості, яка утворилась до 01.11.2016. Зазначив, що вимоги за період з 01.09.2014 по 30.04.2019 є безпідставними і необґрунтованими (том 1, а.с. 175-180).

До вказаних відзивів доданий акт про непроживання особи за місцем реєстрації від 20.12.2023, складений мешканцями буд. АДРЕСА_2 , вик. Директором КОЖК «ПРИЗМА № 293» і статистом, з якого вбачається, що ОСОБА_4 не проживає в Квартирі з січня 2013 року, а ОСОБА_3 з серпня 2007 (том 1, а.с. 168; 194).

Також до відзивів додана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 354032487 від 11.11.2023, згідно з якою власником Квартири є ОСОБА_5 (том 1, а.с. 166-167; 192-193).

Представник позивача надав відповіді на відзиви вказаних вище відповідачів. Як вбачається з відповідей на відзиви, вони є в цілому тотожними за змістом. У відповідях на відзиви зазначив, що із заявами про проживання не за місцем реєстрації і проведенням перерахунку відповідачі до позивача не зверталися. Звільнення споживача від сплати вартості комунальних послуг або ж зменшення їх розміру можливе за умови, що споживач письмово повідомив виконавця послуг про тимчасову відсутність за місцем реєстрації (проживання) із долученням відповідного документа, що підтверджує такий факт. Відсутність договору про надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не свідчить про відсутність обов`язку по сплаті фактично наданих послуг. Оскільки послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надаються до Квартири відповідача через системи водопостачання та водовідведення, встановити чіткий об`єм послуг, наданих кожному відповідачу, неможливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним. Солідарна відповідальність за своєю юридичною природою не може бути поділена між особами, на яких вона покладена, а наступає послідовно, у разі відсутності належних коштів в одного боржника настає відповідальність для іншого боржника. Таким чином, діюче законодавство передбачає однакові права і обов`язки власника та наймача (орендаря) житлового приміщення як в частині оплати за отримані житлово-комунальні послуги, так і в частині розподілу за узгодженням одне із одним загальних витрат на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому жодній сторонній особі (виконавцю послуг) не надано право поділяти суму боргу між мешканцями житлового приміщення. Щодо позовної давності представник позивача зазначив, що зі спливом позовної давності зобов`язання щодо стягнення заборгованості за надані послуги не припиняється. Перебіг позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг переривається у разі часткового погашення боржником відповідної заборгованості. Відповідачі в період 2014-2019 частково сплачували послуги, надані позивачем. Щодо акту про непроживання відповідачів за адресою Квартири зазначив, що за діючим законодавством України сусіди споживача та приватні особи не мають повноважень на встановлення факту відсутності або місця перебування споживача. Отже, на думку представника позивача, наданий акт не може розглядатись як документальне підтвердження відсутності споживача за місцем реєстрації проживання (том 1, а.с. 210-228).

Представник позивача в судове засідання 26.12.2024 не з`явився, у клопотанні зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідачі у судове засідання 26.12.2024 не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова, та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає позивач за вказаною адресою (том 1, а.с. 32).

Згідно з наданими позивачем відомостями про нарахування та оплату за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, заборгованість відповідачів за вказані вище послуги складає у загальному розмірі 22295,68 грн., з яких за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2014 року по 30.04.2019 року у розмірі 12785,54 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2014 року по 30.04.2019 року у розмірі 9510,14 грн.

Згідно з ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 (далі Закон в редакції до 01.05.2019), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019, одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 (далі Закон в редакції з 01.05.2019) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Обов`язок споживачів оплачувати вказані вище послуги передбачений також «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (п. 12, 20, 21, 30).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 зазначено, що оскільки стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, та враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позивач звернувся до суду з позовом 01.11.2019. У позові просив стягнути заборгованість, яка утворилась станом на 30.04.2019.

З доводів заяв позивача по суті справи та наданих позивачем доказів суд позбавлений можливості встановити наявність поважних причин пропущення позовної давності до вимог, які заявлені за період до 01.11.2016.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2016 по 30.04.2019, розмір якої згідно з наданими позивачем розрахунками складає 16332,16 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних 9560,49 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних 6771,67 грн.

Відповідачами розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростовано, контр-розрахунок ним не надано (зазначені обставини ураховуються судом, виходячи із висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 12.10.2023 у справі № 639/5866/21; постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).

За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 16332,16 грн.

У стягненні іншої частини заборгованості, що виникла до 01.11.2016, суд відмовляє у зв`язку із спливом позовної давності.

Оцінюючи доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно того, що вони тривалий час не проживають за адресою Квартири, суд керується таким.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 12.10.2023 у справі № 639/5866/21, оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «ХТМ», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано суду доказів того, що вони офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку, відмовились від послуг, які надавав позивач.

Ураховуючи наведене, доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно того, що вони тривалий час не проживають в Квартирі, та надані на підтвердження вказаних доводів докази, суд не може визнати такими, що свідчать про необґрунтованість розрахунку заборгованості, виконаного позивачем, та про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виниклої заборгованості.

Оцінюючи доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно того, що вони не є власниками Квартири, а саме на власника покладається тягар утримання Квартири, суд керується таким.

Дійсно, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.11.2023, власником Квартири зазначений ОСОБА_5 .

З Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова убачається, що за адресою Квартири зареєстровані відповідачі, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано суду доказів незаконності їх реєстрації за адресою Квартири та незаконності користування ними Квартирою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» в редакції до 01.05.2019, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що Квартира перебувала у фактичному користуванні відповідачів, які згідно з даними Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова зареєстровані за адресою Квартири. Відповідно, саме відповідачі є особами, які фактично користувались наданими позивачем послугами за адресою Квартири.

Таким чином, незалежно від того, яка особа була власником Квартири, саме відповідачі як особи, які зареєстровані за адресою Квартири, є споживачами послуг, які надавались позивачем, а відтак несуть обов`язок щодо їх оплати.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані вище аргументи відповідачів.

Оцінюючи доводи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно того, що вони не укладали з позивачем договори та не відкривали абонентські рахунки, суд керується таким.

В п. 79 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 зазначено, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Ураховуючи наведене, відсутність укладеного між позивачем та відповідачами договору про надання житлово-комунальних послуг та відкритих абонентських рахунків, сама по собі не може бути підставою для їх звільнення від оплати комунальних послуг.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані вище аргументи відповідачів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1224,90 грн. в рівних частках, по 306,23 грн. з кожного.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 267, 268, 273, 352, 354, 435 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (м. Харків, вул. Конторська, буд. 90, ) заборгованість в загальному розмірі 16332,16 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати в загальному розмірі 1224,90 грн. в рівних частках, по 306,23 грн. з кожного.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал» (м. Харків, вул. Конторська, буд. 90, ) на користь держави судові витрати в загальному розмірі 696,10 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 23.01.2025.

Суддя Д.А. Крівцов