Справа № 548/1967/24
Провадження № 2/548/605/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Коновод О.В.

за участю : секретаря судового засідання - Манжос Т.В.

представника відповідача - адвоката Шрамко І.С.

розглянувши у підготовчому судовому засідання у залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

Позиції учасників справи, процесуальні дії, вчинені по справі.

03.09.2024 року позивачка звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області із вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з Відповідача ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Позивача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) вартість неякісного товару 50 284,00 грн.(п`ятдесят тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 00 копійок); стягнути з Відповідача ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Позивача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) суму моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

В обґрунтування позову зазначено, що 09 серпня 2024 року позивачка ОСОБА_1 , придбала у Відповідача ФОП ОСОБА_2 товар, а саме мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, об`єм пам`яті 256 ГБ, колір: натуральний титан, в кількості 1 штука та аксесуари (захисне скло та чохол).

Придбання товару підтверджується товарним чеком №6360 від 08.08.2024 року, копія якого додається.

Загальна вартість замовлення становила 50 284,00 грн (П`ятдесят тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 00 копійок.

07 серпня 2024 року позивачем зроблено замовлення (iPhone 15 Pro Max, об`єм пам`яті 256 ГБ, колір: білий, та із Е-сім) спочатку через соціальну мережу Instagram, в інтернет магазині iElectronics та після підтвердження менеджером наявності саме такого телефону, зроблена попередня оплата на надані мені реквізити ФОП ОСОБА_2 , в розмірі 500 грн, квитанція додається.

Наступного дня, 08 серпня 2024 року, позивачці зателефонувала менеджер магазину для уточнення замовлення і повідомила, що замовленого телефону не виявилось, запропонувала такий самий в іншому кольорі, а саме «натуральний титан», із компенсацією у вигляді безкоштовної гарантії від магазину на 1 рік. Через певний час, зателефонував інший менеджер та запропонував телефон із фізичною сім-картою, проте більшою вартістю, на що позивачка погодилась та підтвердила замовлення.

Позивачка зазначила, що при оформленні замовлення їй повідомили, що телефон із Америки та після отримання потрібно пройти одноразову активацію сім-карти (без будь-яких інших пояснень), вона запитала що це саме мається на увазі. Менеджер запевнив, що потрібно здійснити одноразову активацію сім-карти за їх вказівкою. Аудіозапис дзвінка додається.

09 серпня 2024 року позивачка отримала телефон на відділенні Нової пошти, за товарно-транспортною накладною № 20 4509 7670 4207.

10 серпня 2024 року ввімкнувши телефон із сім-картою, на екрані з`явилось повідомлення про те, що «сім недійсна» та мережі стільникового зв`язку не виявлено. Менеджер магазину позивачці повідомив, що потрібно взяти активаційну підкладку до сім-карти (проте в розмові при замовленні не згадувалось про будь-які підкладки на сім), яка вкладена до документів та пройти за їх вказівкою налаштування. Як потім виявилось, телефон був американської версії та працював з обов`язковим встановленням підкладки на сім-карті. В подальшому вона повинна бути в слоті сім-картки, щоб обходити блокування під американського оператора зв`язку та в телефоні повинні бути спеціальні налаштування під цю сім-карту. Повноцінно працювати телефон не може. У подальшому використання телефону неможливе через зазначені істотні недоліки. Отже, належна якість телефону відсутня.

В подальшому позивачкою було виявлено в налаштуваннях телефону інформацію, що наявне блокування під оператора мобільного зв`язку.

Починаючи із 10 серпня, слідувало листування з менеджерами сервісного центру, які запевняли що потрібно надіслати їм телефон поштою для налаштування, на що позивачка категорично відмовляла.

Позивачка зауважила, що в соціальній мережі Instagram їй вже ніхто не відповідав, проте повідомлення були прочитаними. На багаточисленні телефонні дзвінки на гарячу лінію теж відповіді не отримано.

Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що Відповідач завідомо приховав факт заблокованого телефону під оператора та умисно не повідомив це їй при замовленні. На сторінці інтернет магазину подібна інформація відсутня. Позивачка вважає, це умисне приховання характеристик мобільного телефону. Магазин в особі ФОП ОСОБА_2 веде нечесну підприємницьку діяльність, враховуючи надану їй неправдиву інформацію про товар (не повідомлено про американську версію, яка потребує додаткових налаштувань після купівлі). Така підприємницька практика ввела позивачку в оману, адже у разі повідомлення про додаткові налаштування, вона б не погодилась на укладення правочину.

11 та 19 серпня 2024 року в мережі Телеграм позивачка вимагала від менеджера сервісного центру повернення товару протягом 14 днів. Проте позивачці пояснювали, що краще зробити обмін на такий самий або змінити його на телефон європейської версії із доплатою, в розмірі 280 доларів США, на що вона категорично не погодилась.

19 серпня 2024 року, після тривалих перемовин, позивачка все ж таки отримала зразок заяви на повернення коштів та з додатками надіслала за вказаною в повідомленні адресою, ттн № 59 0012 0608 7850 від 20.08.2024 року. На запитання позивачки чи потрібно відправляти з документами телефон в комплекті, їй відповідали що цього робити не потрібно, очікуйте протягом 3 днів дзвінок менеджера. Документи були отримані адресатом 21 серпня 2024 року. На письмову заяву позивачки від 19.08.2024 року Відповідач не надав жодної відповіді.

Після численних прохань зателефонувати позивачці для обговорення заяви на повернення коштів, менеджер зателефонував лише 27 серпня 2024 року. Позивачка вважає такі дії Відповідача умисними, для пропущення нею строку в 14 календарних днів для повернення товару та отримання сплачених коштів. В розмові цей факт позивачка довела до відому менеджера. В телефонній розмові їй продовжили пропонувати здійснити обмін без доплати на iPhone 15 Pro, що є нижчою моделлю телефону. В телефонній розмові від 28 серпня 2024 року менеджер ОСОБА_3 повідомив, що Відповідач відмовляє їй в поверненні коштів за телефон, так як вона пропустила строк на повернення товару. В рамках гарантійного повернення теж не можливе повернення, так як позивачка здійснила активацію телефону. Але позивачка зауважує, що без даної активації пристрою, їй не став би відомий факт блокування телефону під оператора.

Із 26 серпня 2024 року, телефон немає мережі. Будь-які дії для підключення до мережі зв`язку не допомогають. Тому, при відключенні світла не має можливості скористатись мобільним інтернетом, щоб мати доступ до карти тривог та інших термінових новин в мережі інтернет.

Платежі позивачкою було здійснено на ФОП ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Зареєстрована фізичною особою підприємців за номером: 000604682 від 24.07.2024 року. Основний вид діяльності: роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. Інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців додається.

Позивачка вказує, що окрім матеріальної шкоди, їй було завдано значної моральної шкоди.

Позивачка була вимушена приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, багаторазово зверталась до Відповідача, як усно так і письмово, зверталась за сервісною та юридичною допомогою.

Наразі ж має відсутню мережу зв`язку та потрібно постійно перезавантажувати телефон з оновленням мережевих налаштувань, що не є одноразовим налаштуванням телефону, як зазначалось Відповідачем.

Окрім цього, позивачка постійно перебуває у відрядженнях по робочих питаннях та через неналежну якість мобільного телефону має відсутню мережу стільникового зв`язку не може робити необхідні робочі дзвінки, не може користуватись телефоном в повній мірі та в часи військового стану в країні не має змоги вільно володіти інформацією щодо початку та закінчення повітряних тривог чи обстрілів. Дана проблема також перешкоджає зв`язку із рідними, які постійно хвилюються, що не можуть до неї зателефонувати.

Внаслідок неправомірних дій Відповідача також погіршився фізичний стан позивачки, почала відчувати сильні душевні переживання, нервове напруження, часті головні болі та підвищення тиску, що змусило приймати ліки.

Враження від покупки такого дороговартісного товару теж зіпсовано Відповідачем, що теж спричиняє пригніченість, засмученість, стрес та відчуття ошуканості. На купівлю цього телефону довелось довгий час збирати кошти, але радості вона не принесла через ошуканство Відповідача, несправність та неналежну якість телефону.

Крім цього, дана проблема спричинила сімейні чвари та погіршення стосунків із її чоловіком. Несправність телефону обмежує телефонний зв`язок між подружжям та сварки через придбання телефону неналежної якості за таку значну суму. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює в 20 000 грн.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 06.09.2024 позовну заяву прийнято до провадження судді Коновода О.В.., відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження ( а.с. 56-57).

07.10.2024 представником відповідачів - адвокатом Шрамко І.С. - подано відзив ( а.с. 67-69). У поданому відзиві представник відповідача проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Шрамко І.С. в судове засідання не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що заперечує проти задоволення позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

09 серпня 2024 року позивачка ОСОБА_1 , придбала у Відповідача ФОП ОСОБА_2 товар, а саме мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, об`єм пам`яті 256 ГБ, колір: натуральний титан, в кількості 1 штука та аксесуари (захисне скло та чохол).

Придбання товару підтверджується товарним чеком №6360 від 08.08.2024 року, копія якого додається.

Загальна вартість замовлення становила 50 284,00 грн (П`ятдесят тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 00 копійок.

07 серпня 2024 року позивачем зроблено замовлення (iPhone 15 Pro Max, об`єм пам`яті 256 ГБ, колір: білий, та із Е-сім) спочатку через соціальну мережу Instagram, в інтернет магазині iElectronics та після підтвердження менеджером наявності саме такого телефону, зроблена попередня оплата на надані мені реквізити ФОП ОСОБА_2 , в розмірі 500 грн, квитанція додається.

Наступного дня, 08 серпня 2024 року, позивачці зателефонувала менеджер магазину для уточнення замовлення і повідомила, що замовленого телефону не виявилось, запропонувала такий самий в іншому кольорі, а саме «натуральний титан», із компенсацією у вигляді безкоштовної гарантії від магазину на 1 рік. Через певний час, зателефонував інший менеджер та запропонував телефон із фізичною сім-картою, проте більшою вартістю, на що позивачка погодилась та підтвердила замовлення.

Позивачка зазначила, що при оформленні замовлення їй повідомили, що телефон із Америки та після отримання потрібно пройти одноразову активацію сім-карти (без будь-яких інших пояснень), вона запитала що це саме мається на увазі. Менеджер запевнив, що потрібно здійснити одноразову активацію сім-карти за їх вказівкою. Аудіозапис дзвінка додається.

09 серпня 2024 року позивачка отримала телефон на відділенні Нової пошти, за товарно-транспортною накладною № 20 4509 7670 4207.

10 серпня 2024 року ввімкнувши телефон із сім-картою, на екрані з`явилось повідомлення про те, що «сім недійсна» та мережі стільникового зв`язку не виявлено. Менеджер магазину позивачці повідомив, що потрібно взяти активаційну підкладку до сім-карти (проте в розмові при замовленні не згадувалось про будь-які підкладки на сім), яка вкладена до документів та пройти за їх вказівкою налаштування. Як потім виявилось, телефон був американської версії та працював з обов`язковим встановленням підкладки на сім-карті. В подальшому вона повинна бути в слоті сім-картки, щоб обходити блокування під американського оператора зв`язку та в телефоні повинні бути спеціальні налаштування під цю сім-карту. Повноцінно працювати телефон не може. У подальшому використання телефону неможливе через зазначені істотні недоліки. Отже, належна якість телефону відсутня.

В подальшому позивачкою було виявлено в налаштуваннях телефону інформацію, що наявне блокування під оператора мобільного зв`язку.

Починаючи із 10 серпня, слідувало листування з менеджерами сервісного центру, які запевняли що потрібно надіслати їм телефон поштою для налаштування, на що позивачка категорично відмовляла.

Позивачка зауважила, що в соціальній мережі Instagram їй вже ніхто не відповідав, проте повідомлення були прочитаними. На багаточисленні телефонні дзвінки на гарячу лінію теж відповіді не отримано.

Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що Відповідач завідомо приховав факт заблокованого телефону під оператора та умисно не повідомив це їй при замовленні. На сторінці інтернет магазину подібна інформація відсутня. Позивачка вважає, це умисне приховання характеристик мобільного телефону. Магазин в особі ФОП ОСОБА_2 веде нечесну підприємницьку діяльність, враховуючи надану їй неправдиву інформацію про товар (не повідомлено про американську версію, яка потребує додаткових налаштувань після купівлі). Така підприємницька практика ввела позивачку в оману, адже у разі повідомлення про додаткові налаштування, вона б не погодилась на укладення правочину.

11 та 19 серпня 2024 року в мережі Телеграм позивачка вимагала від менеджера сервісного центру повернення товару протягом 14 днів. Проте позивачці пояснювали, що краще зробити обмін на такий самий або змінити його на телефон європейської версії із доплатою, в розмірі 280 доларів США, на що вона категорично не погодилась.

19 серпня 2024 року, після тривалих перемовин, позивачка все ж таки отримала зразок заяви на повернення коштів та з додатками надіслала за вказаною в повідомленні адресою, ттн № 59 0012 0608 7850 від 20.08.2024 року. На запитання позивачки чи потрібно відправляти з документами телефон в комплекті, їй відповідали що цього робити не потрібно, очікуйте протягом 3 днів дзвінок менеджера. Документи були отримані адресатом 21 серпня 2024 року. На письмову заяву позивачки від 19.08.2024 року Відповідач не надав жодної відповіді.

Після численних прохань зателефонувати позивачці для обговорення заяви на повернення коштів, менеджер зателефонував лише 27 серпня 2024 року. Позивачка вважає такі дії Відповідача умисними, для пропущення нею строку в 14 календарних днів для повернення товару та отримання сплачених коштів. В розмові цей факт позивачка довела до відому менеджера. В телефонній розмові їй продовжили пропонувати здійснити обмін без доплати на iPhone 15 Pro, що є нижчою моделлю телефону. В телефонній розмові від 28 серпня 2024 року менеджер ОСОБА_3 повідомив, що Відповідач відмовляє їй в поверненні коштів за телефон, так як вона пропустила строк на повернення товару. В рамках гарантійного повернення теж не можливе повернення, так як позивачка здійснила активацію телефону. Але позивачка зауважує, що без даної активації пристрою, їй не став би відомий факт блокування телефону під оператора.

Із 26 серпня 2024 року, телефон немає мережі. Будь-які дії для підключення до мережі зв`язку не допомогають. Тому, при відключенні світла не має можливості скористатись мобільним інтернетом, щоб мати доступ до карти тривог та інших термінових новин в мережі інтернет.

Платежі позивачкою було здійснено на ФОП ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Зареєстрована фізичною особою підприємців за номером: 000604682 від 24.07.2024 року. Основний вид діяльності: роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. Інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців додається.

Позивачка вказує, що окрім матеріальної шкоди, їй було завдано значної моральної шкоди.

Вважаючи свої права як споживача порушеними, позивачка звернулася до суду.

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалах від 06.09.2024 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, заслухавши пояснення надані позивачкою та представником відповідача в судовому засіданні, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті, в даному випадку викладені позивачкою у позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Частиною третьою статті 698 ЦК України передбачено, що до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному у ст. 13 ЦПК України саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому відповідачка могла б викласти свої заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими вона не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, не скористалась. Відповідачкою не оспорювався факт придбання позивачкою товару неналежної якості у ФОП ОСОБА_4 .. При цьому, судом враховується стандарт доказування «більшої вірогідності».

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що 09 серпня 2024 року позивачка ОСОБА_1 , придбала у Відповідача ФОП ОСОБА_2 товар, а саме мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, об`єм пам`яті 256 ГБ, колір: натуральний титан, в кількості 1 штука та аксесуари (захисне скло та чохол).

Придбання товару підтверджується товарним чеком №6360 від 08.08.2024 року, копія якого додається.

Загальна вартість замовлення становила 50 284,00 грн (П`ятдесят тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 00 копійок.

07 серпня 2024 року позивачем зроблено замовлення (iPhone 15 Pro Max, об`єм пам`яті 256 ГБ, колір: білий, та із Е-сім) спочатку через соціальну мережу Instagram, в інтернет магазині iElectronics та після підтвердження менеджером наявності саме такого телефону, зроблена попередня оплата на надані мені реквізити ФОП ОСОБА_2 , в розмірі 500 грн, квитанція додається.

Наступного дня, 08 серпня 2024 року, позивачці зателефонувала менеджер магазину для уточнення замовлення і повідомила, що замовленого телефону не виявилось, запропонувала такий самий в іншому кольорі, а саме «натуральний титан», із компенсацією у вигляді безкоштовної гарантії від магазину на 1 рік. Через певний час, зателефонував інший менеджер та запропонував телефон із фізичною сім-картою, проте більшою вартістю, на що позивачка погодилась та підтвердила замовлення.

Позивачка зазначила, що при оформленні замовлення їй повідомили, що телефон із Америки та після отримання потрібно пройти одноразову активацію сім-карти (без будь-яких інших пояснень), вона запитала що це саме мається на увазі. Менеджер запевнив, що потрібно здійснити одноразову активацію сім-карти за їх вказівкою. Аудіозапис дзвінка додається.

09 серпня 2024 року позивачка отримала телефон на відділенні Нової пошти, за товарно-транспортною накладною № 20 4509 7670 4207.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів».

За змістом ч. 4 і ч. 7 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 - ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (ч. 1 ст. 8 Закону). Стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця. Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився (ч. 2 ст. 8 Закону). Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті (ч. 3 ст. 8 Закону). Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги (ч. 5 ст. 8 Закону). За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті (ч. 6 ст. 8 Закону).

У відповідності до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про:

1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії;

2) основні характеристики продукції;

3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати;

4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції;

5) інші умови поставки або виконання договору;

6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг;

7) вартість електронних комунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу;

8) період прийняття пропозицій;

9) порядок розірвання договору.

У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону.

Водночас, враховуючи положення абз. 2 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора електронних комунікацій.

Так, у відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило:

1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків;

2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків;

3) заподіяння шкоди життю, здоров`ю або майну споживача - споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об`єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором.

Отже, наслідком ненадання інформації у разі, якщо відсутність такої інформації спричинила придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, або неможливість використання придбаної продукції, може бути розірвання договору і відшкодування у зв`язку із цим збитків.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає:

1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції;

2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про:

1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару;

2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції;

3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції;

4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг;

5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу;

6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті;

7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець;

8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди;

9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції;

10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально.

Забороняються як такі, що вводять в оману:

1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції;

2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої;

3) відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару;

4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості продукції або про продаж продукції протягом обмеженого строку, що спонукає споживачів до прийняття швидкого рішення і позбавляє їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення;

5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження;

6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім`ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію;

7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції;

8) використання повідомлення про розпродаж у зв`язку із припиненням суб`єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності;

9) маркування продукції знаком довіри, знаком якості або знаком відповідності без отримання на це відповідного дозволу уповноваженої особи чи власника таких знаків;

10) пропонування продажу продукції за спеціальною ціною, якщо:

а) у продажу така продукція відсутня;

б) продавець відмовляється прийняти замовлення на таку продукцію або доставити її у прийнятний строк;

в) продавець пропонує неякісні екземпляри такої продукції з наміром продати іншу продукцію;

11) представлення встановленого законодавством права споживача як наданого продавцем продукції привілею;

12) неправдива заява про припинення продавцем торговельної діяльності або його переїзд;

13) заява про те, що придбання продукції може сприяти виграшу у лотереї;

14) поширення недостовірної інформації про стан ринку або можливість придбати продукцію з метою спонукати споживача придбати продукцію на менш вигідних для нього умовах;

15) заява про проведення конкурсу або розіграшу подарунків без наступного вручення таких подарунків або їх еквівалента;

16) недостовірне твердження про те, що продавець діє не в торговельних, ділових чи професійних інтересах, або представлення продавцем себе як споживача.

Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

Частиною 2 статті 679 ЦК України передбачено, що якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Вищевказана норма кореспондується із ч. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

З наведеного вбачається, що тягар доказування причин виникнення недоліку товару під час гарантійного строку покладений на продавця, який наділений правом організації проведення відповідної експертизи товару. Вимоги споживача до продавця не підлягають задоволенню, якщо продавець доведе, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб. При цьому доказом вини споживача може бути проведена експертиза продукції з цього питання. Споживач має право оскаржити таку експертизу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо споживачу реалізовано продукцію, яка є неналежної якості.

Таким чином, зважаючи на реалізацію Відповідачем позивачці товару неналежної якості, її права як споживача були порушені.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди,та якимидоказами цепідтверджується.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами, від 31 березня 1995 року № 4, роз`яснено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тому, враховуючи зазначене вище, прошу взяти до уваги характер моральних страждань, які були спричинені позивачці, враховуючи певні її труднощі і хвилювання, пов`язані з наслідками придбання товару неналежної якості, поведінку продавця під час вирішення претензій у зв`язку із придбанням товару неналежної якості, відношення відповідачів до даних правовідносин, а також виходячи із принципів розумності та справедливості за таких обставин.

Встановлені судом обставини на переконання суду призвели до спричинення позивачці моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із порушенням її прав як споживача внаслідок реалізації їй товару неналежної якості.

Отже, судом встановлено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачки.

Судом враховано характер моральних страждань ОСОБА_1 , глибину її психічних переживань (страждань), тривалість негативних наслідків (страждань).

Судом прийнято до уваги, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивачка не зазнала страждань, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення відповідачкою прав позивачки, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди.

При цьому, судом прийнято до уваги, що рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Суд звертає увагу, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її збагачення.

Згідно з ч. 1 - ч. 4, ч. 6 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загально людських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Тому, враховуючи вищезазначене, беручи до уваги характер моральних страждань, які перенесла позивачка, враховуючи певні її турботи і хвилювання, пов`язані з наслідками придбання товару неналежної якості, поведінку продавця під час вирішення претензій позивачки у зв`язку із придбанням нею товару неналежної якості, відношення відповідачки до даних правовідносин, а також виходячи із принципів розумності та справедливості при даних обставинах, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди на її користь підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 2500, 00 гривень, що буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони за даних обставин.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачки шляхом стягнення на її користь із відповідачки відшкодування вартості неякісного товару у рощмірі 50284, 00 грн. та моральної шкоди в розмірі 2 500, 00 гривень.

Беручи до уваги усе вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору за подачу позову на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому, враховуючи вищевказане та положення ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ФОП ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса знаходження: АДРЕСА_3 ), представник відповідача : адвокат Шрамко Ірина Сергіївна ( ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проспект Науки, 27-Б, офіс 607, м. Харків, 61072 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про захист прав споживачів,- задовольнити.

Стягнути з Відповідача ФОП ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса знаходження: АДРЕСА_3 ) на користь Позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) вартість неякісного товару 50 284,00 грн.(п`ятдесят тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 00 копійок) та моральну шкоду у розмірі 2500 грн.

Стягнути з Відповідача ФОП ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса знаходження: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2024 року.

Суддя : О.В. Коновод