Справа № 129/970/24
Провадження по справі № 2/129/587/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2024 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Бондар О.В.,

розглянув без участі сторін та їх представників у підготовчому судовому засіданні в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

установив:

Позивачі 15.03.2024 р. звернулися до суду із позовом, в якому просили суд визнати недійсними заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 за реєстровими номерами 2827,2828 посвідчені приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Бедратою Н.М. 06.08.2011 р.; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована на території Ладижинсько-Хутірської сільської ради Гайсинського району Вінницької області кадастровий номер :02:001:0050 розміром 1,3578 га в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - за кожною.

Позовні вимоги обґрунтували наступним. ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Лад-Хутори Гайсинського району Вінницької області помер ОСОБА_4 , який доводився батьком позивачам; заповіту на випадок своєї смерті не залишав; після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки 1,3578 га, що розташована на території Лад. Хутірської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на землю IV-BH № 009089 від 08.11.2002 року; позивачі є спадкоємцями першої черги, а відповідач ОСОБА_3 - рідний брат спадкодавця, - є спадкоємцем другої черги. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися в Черкаській області м. Ватутіне, подружнє життя їх батьків не склалося через зловживання батьком алкогольними напоями, ще у неповнолітньому віці дітей батьки розлучилась і батько виїхав жити на свою батьківщину у село Лад-Хутори, зав`язок з позивачами батько не підтримував; в 2011 р. до них приїхав брат батька ОСОБА_3 , повідомив про смерть батька, просив написати відмови від спадщини після смерті ОСОБА_4 , бо він хоче оформити хату, в якій проживав батько до дня смерті, так як це їхній батьківський будинок і він не хоче втрачати з ним зв`язок, планує доглядати та займатись сільським господарством, про те що до складу спадкового майна батька, окрім будинку, є ще земельна ділянка, відповідач не повідомив. На момент складання оскаржуваних відмов від прийняття спадщини сестри були досить юного віку, тільки взяли шлюби, у ОСОБА_1 на руках була новонароджена дитина; про земельні ділянки в розмірі земельних часток (паїв) жителям сіл вони на той час не знали, тому що прожили все життя в місті, якоїсь родини з села (крім батька з яким не спілкувались) більш не мали, а тому не передбачали про можливість існування такої земельної ділянки та не розуміли її цінність для них.12.08.2011 р. відповідач звернувся до державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , 04.08.2017 р. отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в державному акті, що подав останній на розгляд нотаріусу, вона помітила виправлення та потертості, в кінці 2017 року відповідач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, з позовної заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 дізнались про наявність земельної ділянки (паю) у померлого батька, надіслали до суду відзив на позовну заяву їх дядька, ухвалою від 14.08.2018 року його позовну заяву було залишено без розгляду.З огляду на зазначені обставини вважають, що складені заяви відмови від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 за реєстровими номерами 2827 та 2828 від 06.08.2011 року посвідчені приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Бедратою Н.М. є недійсними.

Позивачі в судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, надіслали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутність, вимоги позову підтримують, просять їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 в поданій до суду заяві просить справу розглянути без нього, позовні вимоги визнає повністю і безумовно, не заперечує проти визнання за позивачами права приватної власності на земельну ділянку в рівних частках після смерті їх батька.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у зв`язку із повним та безумовним визнанням відповідачем позовних вимог.

За відсутності сторін фіксування процесу розгляду справи технічними засобами не здійснювалося.

З урахуванням досліджених судом доказів в матеріалах справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Лад-Хутори Гайсинського району Вінницької області помер ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки розміром 1,3578 га на території Лад. Хутірської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю IV-BH № 009089 від 08.11.2002 року; позивачі є спадкоємцями першої черги, а відповідач ОСОБА_3 - рідний брат спадкодавця, - є спадкоємцем другої черги. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися в Черкаській області м. Ватутіне, подружнє життя їх батьків не склалося через зловживання батьком алкогольними напоями, ще у неповнолітньому віці дітей батьки розлучилась і батько виїхав жити на свою батьківщину у село Лад-Хутори, зав`язок з позивачами батько не підтримував; в 2011 р. до них приїхав брат батька ОСОБА_3 , повідомив про смерть батька, просив написати відмови від спадщини після смерті ОСОБА_4 , бо він хоче оформити хату, в якій проживав батько до дня смерті, так як це їхній батьківський будинок і він не хоче втрачати з ним зв`язок, планує доглядати та займатись сільським господарством, про те що до складу спадкового майна батька, окрім будинку, є ще земельна ділянка, відповідач не повідомив. На момент складання оскаржуваних відмов від прийняття спадщини сестри не знали і не передбачали про можливість існування земельної ділянки у батька та не розуміли її цінність для них.12.08.2011 р. відповідач звернувся до державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , 04.08.2017 р. отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в кінці 2017 року відповідач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, з позовної заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 дізнались про наявність земельної ділянки (паю) у померлого батька, надіслали до суду відзив на позовну заяву їх дядька, ухвалою від 14.08.2018 року його позовну заяву було залишено без розгляду, за таких обставин під час складення ними заяв про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 за реєстровими номерами 2827 та 2828 від 06.08.2011 року посвідчені приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Бедратою Н.М., вони були обмануті відповідачем щодо складу спадкового майна; у разі наявності у них інформації про наявність у власності батька земельної ділянки такі відмови не здійснили би.

Зазначені позивачами обставини справи не оспорюються і повністю визнаються відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладено в постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 455/1011/17, - тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяча під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяча під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Отже, свідомо замовчуючи про існування земельної ділянки розміром 1,3578 га на території Лад. Хутірської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю IV-BH № 009089 від 08.11.2002 року в складі спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_4 , його брат і спадкоємець померлого другої черги за законом відповідач ОСОБА_3 шляхом обману отримав від позивачів відмови від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , якби позивачам було відомо про склад спадщини, то відмови від прийняття спадщини ними би не надавались, то такі правочини у виді заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 за реєстровими номерами 2827,2828 посвідчені приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Бедратою Н.М. 06.08.2011 р., необхідно визнати недійсними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори Петух Н.П. від 04.08.2017 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 у спадковій справі № 497/2011, заведеної 12.08.2011 р. до майна померлого ОСОБА_4 , у поданому ОСОБА_3 . державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ВН №009089 наявні незастережені виправлення та дописки про власника земельної ділянки ОСОБА_4 , що унеможливлює оформлення позивачами спадкових прав на земельну ділянку в позасудовому порядку. Додатком до рішення 3-ої сесії 4 скликання Лад-Хутірської сільської ради Гайсинського району від 29.10.2002 р. є список громадян Лад-Хутірської сільської ради, яким видаються державні акти на право власності на землю, де в п. 92 зазначений ОСОБА_4 ; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.09.2015 р. підтверджено, що у приватній власності ОСОБА_4 є земельна ділянка розміром 1,3578 га на території Лад. Хутірської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вартістю 31306,72 грн., дата державної реєстрації земельної ділянки 08.11.2002 р., кадастровий номер :02:001:0050, відповіддю відділу Держгеокадастру у Гайсинському районі від 23.02.2016 року підтверджується видача державного акту гр. ОСОБА_5 та уточнюється кадастровий номер та площа земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дочки ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцями за законом після його смерті, однак через незастережені виправлення та дописки про власника земельної ділянки у державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ВН №009089, про що зазначено у постанові державного нотаріуса Гайсинської державної нотаріальної контори Петух Н.П. від 04.08.2017 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 у спадковій справі № 497/2011, не можуть оформити спадщину за законом після смерті свого батька, то з метою захисту прав позивачів на мирне володіння спадковим майном, суд визнає за необхідне визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована на території Ладижинсько-Хутірської сільської ради Гайсинського району Вінницької області кадастровий номер :02:001:0050 розміром 1,3578 га в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - за кожною.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 267, 271-273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсними заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 за реєстровими номерами 2827,2828 посвідчені приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Бедратою Н.М. 06.08.2011 р.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована на території Ладижинсько-Хутірської сільської ради Гайсинського району Вінницької області кадастровий номер :02:001:0050 розміром 1,3578 га в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право приватної власності на частку земельної ділянки, що розташована на території Ладиженсько-Хутірської сільської ради Гайсинського району Вінницької області кадастровий номер :02:001:0050 розміром 1,3.578 га. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: