ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м.Суми

Справа №587/1961/23

Номер провадження 22-ц/816/120/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року у складі судді Черних О.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду за допомогою засобів поштового зв`язку з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 вересня 2021 року було здійснено ідентифікацію клієнта та відповідачем було підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 31 січня 2022 року підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТР паролю, після чого з відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір б/н від 31 січня 2022 року про надання строкового кредиту у розмірі 40 100 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Додатково з відповідачем підписано графік кредиту.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 05 липня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 38 811 грн 12 коп., яка складається із: 33 416 грн 66 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5394 грн 46 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 38 811 грн 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 2684 грн 00 коп. судових витрат по справі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ним була підписана анкета-заява, а цей факт не підтверджує того, що він був ознайомлений з Правилами і умовами надання банківських послуг.

Наголошує на тому, що він не отримував від банку Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифів, що в сукупності із Заявою, Довідкою про умови кредитування свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Правила та Умови він розумів та ознайомився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Вважає, що в даному випадку має враховуватися правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Зазначає, що як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», банк нараховував проценти за користування кредитними коштами, проте їх розмір не був узгоджений між ним та позивачем. АТ КБ «ПриватБанк» не було надано жодних доказів його обізнаності про застосування якого саме розміру процентів у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів, домовилися сторони.

Вказує на те, що, як вбачається зі змісту Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме п. 4 «Додаткові умови», п.п. 4.2 сторона договору не несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо доведе, що порушення умов договору сталося внаслідок випадку форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, у період дії воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім того, зазначає, що банк не надав доказів погодження з ним умови про сплату процентів.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи з його участю. У задоволенні вказаного клопотання слід відмовити з таких підстав.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції визначений положеннями ст. 368 ЦПК України, частина 1 якої передбачає, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Отже, розгляд апеляційних скарг на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, ураховуючи, що ціна позову у даній справі становить 38 811 грн 12 коп., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому ухвалою Сумського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року призначено справу до розгляду в суді апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на 11 січня 2024 року без повідомлення учасників справи.

Зі змісту ч. 3 ст. 369 ЦПК України вбачається, що суду надано право, а не обов`язок розглянути апеляційні скарги на судові рішення, зазначені в ч. 1 та 2 цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Таким чином, беручи до уваги конкретні обставини даної справи, наявні у справі докази, апеляційний суд не вбачає підстав розглядати апеляційну скаргу в судовому засіданні з викликом учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 22 вересня 2021 року відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме на відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживче кредитування (а.с. 8-19).

31 січня 2022 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н в електронній формі (а.с. 21-29), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 40 100 грн зі строком кредитування 36 місяців, процентна ставка за користування кредитом 1,5 % на місяць (18% річних). Відповідачем договір підписано за допомогою простого електронного підпису - ОТР-паролю.

Умовами договору передбачено, що платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно графіку платежів, який відповідно до п. 8.14 договору є його невід`ємною частиною. В разі неповернення позичальником кредиту в строк, зазначений в графіку, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, позичальник зобов`язується оплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в розмірі подвійної процентної ставки за договором та сплачуються від простроченої суми заборгованості.

Сторони узгодили при наданні банком будь-яких послуг позичальнику, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису.

Відповідно до п. 2.3 договору банк надає позичальнику «Паспорт споживчого кредиту» «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» шляхом розміщення його у Системі «Приват 24» та відправки на електронну пошту позичальника, що визначена при ідентифікації позичальника. Позичальник підтверджує ознайомлення з «Паспортом споживчого кредиту» шляхом підписання простим електронним підписом.

Абзацом 7 п. 3.3.2 договору передбачено, що банк, на свій розсуд, має право змінити умови видачі та надання кредиту вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди за користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом.

Крім того, банком було надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та виписку з особового рахунку (а.с. 6; 7).

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача станом на 05 липня 2023 року становить 38 811,12 грн, з яких: 33 416,66 грн заборгованість за тілом кредиту; 5394,46 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5).

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості у заявленому розмірі.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, оскільки судом було неповно встановлено обставини справи та не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» (тут і далі в ред. на час укладення кредитного договору) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що банк не довів факт укладення кредитного договору на зазначених ним умовах.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір було укладено 31 січня 2022 року в електронній формі, сторонами погоджено розмір кредиту - 40 100 грн, процентну ставку 1,5% на місяць (18% річних), порядок погашення заборгованості щомісячними платежами відповідно до графіку платежів, та інші умови. Вказаний договір відповідач 31 січня 2022 року підписав ОТР-паролем як електронним підписом, тобто відсутні підстави вважати, що сторонами не було погоджено істотні умови договору.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що в даному випадку має враховуватися правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), колегія суддів зауважує, що правовідносини у справі № 342/180/17 не є аналогічними правовідносинам у справі, рішення в якій переглядається.

Банк при зверненні до суду з вказаним позовом ставив питання про стягнення заборгованості по кредитному договору станом на 05 липня 2023 року в сумі 38 811,12 грн.

Як вже було зазначено раніше, сторони погодили порядок погашення заборгованості по кредиту щомісячними платежами на 36 місяців до 31 січня 2025 року відповідно до графіку платежів за споживчим кредитом.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що 31 травня 2023 року у прострочені вимоги було включено як прострочену заборгованість по кредиту, так і платежі, строк виконання за якими не настав.

З наведеного слідує, що банк в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язання та пред`явив вимоги про дострокове повернення кредиту.

Умовами договору (п. 3.3.2) передбачено, що банк, на свій розсуд, має право змінити умови видачі та надання кредиту вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди за користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом.

Статтею 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено дострокове повернення кредиту. Згідно ч. 4 вказаної статті у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

З наведеного вбачається, що, якщо кредит видавався на споживчі цілі, то кредитор з метою реалізації свого права на дострокове повернення кредиту повинен в обов`язковому порядку використати процедуру досудового врегулювання спору. Лише у випадку незадоволення вимоги кредитора останній може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

В матеріалах справи відсутні відомості, що позивач дотримався вказаного порядку дострокового повернення споживчого кредиту, з чого слідує, що банк має право на стягнення заборгованості лише по платежам, строк виконання яких настав станом на 05 липня 2023 року.

Відповідно до графіку платежів станом на 05 липня 2023 року відповідач мав сплатити платежі по тілу кредиту на суму 18 936,13 грн (17 х 1113,89 грн). З врахуванням коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості по тілу кредиту 6683,34 грн (1113,89 грн + 5569,45 грн), заборгованість по тілу кредиту становить 12 252,79 грн (18 936, 13 грн 6683,34 грн).

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог банку у повному обсязі.

Крім того, банком за користування кредитними коштами було нараховано заборгованість по процентам в сумі 5394,46 грн станом на 05 липня 2023 року, яка підлягає стягненню.

Доводи скаржника щодо неузгодження розміру процентної ставки спростовуються матеріалами справи.

Стосовно тверджень відповідача, що у період дії воєнного стану споживачі звільняються від сплати неустойки (пені, штрафу), колегія суддів зауважує, що позивачем за прострочення виконання зобов`язання неустойка не нараховувалась.

Отже, рішення суду на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 січня 2022 року станом на 05 липня 2023 року у сумі 17 647 грн 25 коп., з яких: 12 252,79 грн заборгованість по тілу кредиту; 5394,46 грн заборгованість за процентами.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору: 1220 грн 40 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції, а з АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2195,40 грн за апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 січня 2022 року станом на 05 липня 2023 року в сумі 17 647 гривень 25 копійок, з яких: 12 252 гривні 79 копійок заборгованість по тілу кредиту; 5394 гривні 46 копійок заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1220 гривень 40 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в сумі 2195 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова