Справа № 563/2190/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Сірак Д.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, від дня пред`явлення заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши подану заяву, суддя вважає, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з огляду на таке.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, або заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

У поданій до суду заяві заявниця зазначає, що з ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя в якому мають дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Боржник, в свою чергу, добровільно надає матеріальну допомогу на її утримання, проте не регулярно. Однак, до заяви про видачу судового наказу не додано жодних доказів на підтвердження обставин, якими заявниця обґрунтовує заявлені вимоги. Зокрема, серед доданих до заяви додатків не міститься даних про те, що неповнолітня дитина дійсно проживає саме із заявницею, ОСОБА_1 та перебуває саме на її утриманні, що дає їй право на звернення до суду з відповідною заявою про стягнення аліментів. Відомості про місце проживання дитини взагалі відсутні. Натомість, заявницею додано Витяги з реєстру територіальної громади, відповідно до яких вона та її малолітня донька зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, зареєстроване місце проживання особи не свідчить про її фактичне місце проживання. Більше того, як зазначено в поданій заяві, за аналогічною адресою також зареєстрований і боржник.

Оскільки, заяву подано з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з тим, потрібно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою ж заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 165, 260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: