Провадження № 2/755/720/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Десята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про звільнення спадкового майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: скасувати арешт всього належного ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , нерухомого майна, зареєстрованого 10.02.2016 о 16:54:09 за № 28173513 реєстратором: Шумило Оленою Вікторівною, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 30120795, виданий 14.01.2016, видавник: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, головний державний виконавець Шеремет Ю.М.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; дата, час державної реєстрації: 10.02.2016, 16:52:16.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний батько - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на час смерті спадкове майно: 83/100 частини квартири АДРЕСА_1 та 7/8 частини гаражного боксу № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі № 7 по вул. Каунаська, 20/6 у м. Києві . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого є його єдина дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкодавець ОСОБА_3 з 1990 року був зареєстрований та проживав до своєї смерті за адресою: АДРЕСА_3 . У встановлений законом 6-місячний термін, 23.07.2019 вона звернулася до державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Втім у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 83/100 частини квартири АДРЕСА_1 та 7/8 частини гаражного боксу № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі № 7 по вул. Каунаська, 20/6 у м. Києві державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори було відмовлено, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Так, постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги С.В. від 29.06.2023 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будь-яке нерухоме майно, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на все нерухоме майно відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. накладено арешт на все нерухоме майно 14.01.2016, постанова № 30120795. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого чайна постановою відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 30120795, виданий 14.01.2016, головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. 14.01.2016 накладено арешт на все належне майно ОСОБА_3 , підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28173513 від 10.02.2016. Відповідно до відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві № 50022 від 25.04.2023, перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження (ВП-Архів) 30120795 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1510 від 11.11.2011 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 47 860, 18 грн. 29.06.2017 державним виконавцем, керуючись пунктом другим частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого документу. Закінчуючи виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 2-1510 від 11.11.2011 необхідно було скасувати арешт, накладений Дніпровським ВДВС у м. Києві на все майно ОСОБА_3 згідно постанови серія та номер: 30120795, виданої 14.01.2016, однак арешт скасовано не було. Наявність арешту унеможливлює для неї будь-які операції зі спадковим майном і створює перешкоди для реалізації її цивільних прав та обов`язків, пов`язаних із оформленням спадщини, яка відкрилась після смерті її батька.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2023 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Десята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та звільнення спадкового майна з-під арешту, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачами та третьою особою - Десятою київською державною нотаріальною конторою, отримано 28.09.2023.

09.10.2023 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2023 прийнято в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Десята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно та звільнення спадкового майна з-під арешту - заяву про зменшення розміру позовних вимог від 09.10.2023 (вх.№50259 від 09.10.2023); повернуто ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 11 572.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2023 витребувано з Десятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 64355499 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

20.10.2023 до суду з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на позовну заяву.

21.11.2023 з Десятої київської державної нотаріальної контори надійшли копії матеріалів спадкової справи № 64355499.

Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2023 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач подала до суду заяву у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , батьками якої записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 02.07.2019 виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (т. 1 а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 10.07.2019 виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 10).

Після смерті батька позивача - ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, яке складається з 83/100 частини квартири АДРЕСА_1 та 7/8 частини гаражного боксу № НОМЕР_2 по вулиці Каунаська, 20/6 в місті Києві , що установлено із рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.08.2010 у цивільній справі № 2-1117/1-2010 р. (а.с. 20-24).

ОСОБА_5 державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька, винесено постанову від 29.06.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на все нерухоме майно відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. накладено арешт на все нерухоме майно 14.01.2016, постанова № 30120795 (а.с. 12).

Як убачається із листа Дніпровського відділу державної виконавчої у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 50022 від 25.04.2023, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження (ВП-Архів) 30120795 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1510 від 11.11.2011 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 47 860,18 грн. 29.06.2017 державним виконавцем керуючись пунктом другим частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого документу. Виконавче провадження знищено за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом № 1829/5 від 07.06.2017 виданого Міністерством юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» (а.с.13).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта за № 348814473 від 02.10.2023, наявний запис про обтяження нерухомого майна ОСОБА_3 , а саме: накладено арешт на все нерухоме майно, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 30120795, виданий 14.01.2016, видавник: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, головний державний виконавець Шеремет Ю.М., що належить ОСОБА_3 (а.с.63).

Для оформлення прав на спадкове майно, після смерті батька позивачка звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, втім постановою державного нотаріуса зазначеної нотаріальної контори Шульги С.В. від 29.06.2023 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на все нерухоме майно відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, головним державним виконавцем Шеремет Ю.М. накладено арешт на все нерухоме майно 14.01.2016, постанова № 30120795, що позбавляє останню у встановлений законодавством порядок оформити спадкові права на нерухоме майно після смерті її батька. Листом Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 50022 від 25.04.2023, позивачу вказано про те, що 29.06.2017 державним виконавцем керуючись пунктом другим частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого документу. Виконавче провадження знищено за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом № 1829/5 від 07.06.2017 виданого Міністерством юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями». Роз`яснено, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно зі ст. 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) [GC], №33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі «Ентрік проти Франції» (Hentrichv. France) від 22.09.1994, серія А, №296-A, сс. 1920, п. 42).

За нормою ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За вимог до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За вимог ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

У справі «Спорррінг і Льонрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини звернув увагу, що принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов`язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, які необхідні та є умовами мирного володіння, що випливає з того, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції.

За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з метою захисту спадкових прав позивача суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Десята київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про звільнення спадкового майна з-під арешту, оскільки наявність арешту, накладеного на спадкове майно унеможливлює останню у належний спосіб та в порядку оформити спадкові права на таке майно, при цьому, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, який помер, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 328 Цивільного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354, 417 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, вул. Сверстюка, буд. 15, м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Десята київська державна нотаріальна контора (вул. Бажова, 13/9, м. Київ, 02100), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ) про звільнення спадкового майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з всього належного ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , нерухомого майна, накладеного 10.02.2016 о 16:54:09 за № 28173513 реєстратором: Шумило Оленою Вікторівною, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 30120795, виданий 14.01.2016, видавник: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, головний державний виконавець Шеремет Ю.М.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; дата, час державної реєстрації: 10.02.2016, 16:52:16.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: