П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник - адвокат Шпуганич Василь Петрович на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2023 року та на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 листопада 2023 року у справі № 308/14404/22 (Головуючий: Крегул М.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від суми заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що 23 липня 2014 року надав відповідачеві у позику 20000,00 доларів США, які позичальник зобов`язався повернути до 23 жовтня 2014 року, про що у присутності двох свідків була складена розписка. Оскільки , ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов`язань за договором позики, позивач у липні 2017 року звернувся до суду із позовом.

22 лютого 2022 року Верховним Судом винесено постанову у справі № 308/7037/17, провадження №61-354бсв21, якою постановив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за розпискою - 19535, 94 доларів США та 3 % річних, яка складає 2 804, 55 доларів США.

01 квітня 2022 року було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1, яке Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2021 року було зупинено.

22 лютого 2022 року Верховний Суд постановою у справі № 308/7037/17, провадження №61-3546св21 поновив виконання вимог про стягнення суми позики 19 535, 94 доларів США та 3 % річних, що складає 2 804, 55 доларів США.

Позивач стверджує, що станом на 28.10.2022р. ОСОБА_1 не виконав судового рішення у справі № 308/7037/17, про що свідчить наявність виконавчого провадження і відповідно грошове зобов`язання не виконано.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 3% річних, нарахованих відповідно до правил ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 1758,24 доларів США, а також судові витрати та судовий збір.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних від суми заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 24.07.2014 року, а саме 3% річних, нарахованих відповідно до правил ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 29.10.2019 року по 28.10.2022 року, у розмірі 1758,24 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 листопада 2023 року заяву адвоката Турецької Є.А. про розподіл та стягнення судових витрат задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму 14 086,25 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич В.П., подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішень, як такі, що постановленні з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав для задоволення позовних вимог відсутні, так як застосування норм Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» та Закону України від 16 червня 2020 року №691-ІХ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби COVID-19» за аналогією відносин у справі № 308/14404/22, які виникли на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України у даному випадку є доцільним та виправданим з правової точки зору. Щодо додаткового рішення, то висновоки суду викладені у мотивувальній його частині суперечать резолютивній частині і станом на дату подачі апеляційної скарги судом до додаткового рішення не вносилося виправлень чи описок. При розгляді справи, судом не враховано, що права та інтереси позивача ОСОБА_2 у цій справі представляла та здійснювала Турецька Є.А. , яка доводиться позивачу дружиною та має у цій справі пряму зацікавленість. Справа по суті не є складною, ціна позову у цій справі становить біля 70000 грн, а присуджені витрати 14086 грн, що є неспівмірними з ціною позову, складністю справи, обсягом витраченого часу і справа підлягає під категорію малозначності і присутність учасників не була обов`язковою.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Шпуганича В.П., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 - адвоката Турецьку Є.А., яка просить постановлені судові рішення залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що постановою Верховного Суду від 22 лютого 2022 року справа № 308/7037/17, провадження №61-354бсв21, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за розпискою - 19 535, 94 доларів США та 3 % річних, яка складає 2 804, 55 доларів США.

Постановою приватного виконавця Романа Р.М. від 01.04.2021 року на виконання виконавчого листа № 308/7037/17 від 24.03.2021 року виданого Ужгородським міськрайонним судом, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

При примусовому виконанні виконавчого листа за №308/7037/17 від 24.03.2021 року було поновлено виконавче провадження з примусового виконання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 23.07.2014року у розмірі 40030.30 доларів США .

Із долученої копії постанови про зменшення суми боргу від 06.02.2023 року винесеної приватним виконавцем Романом Р.М., постановлено згідно постанови Верховного Суду № 308/7037/17 від 22.02.2022року стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 22340,49 доларів США та судові витрати у розмірі 8000грн.

Даних про виконання рішення суду та закриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 23.07.2014 року не встановлено і відповідачем ОСОБА_1 таких доказів суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 598, ст.. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Даний спір виник внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем стягнутих на підставі рішення суду грошових коштів.

Правовий аналіз статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань та не позбавляє права кредитора на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19).

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовна давність.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується згадана позовна давність у три роки (стаття 257 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували зверненню із таким позовом.

При постановленні рішення щодо його стягнення з ОСОБА_1 3% річних за прострочення виконання рішення відповідно до ст.. 625 ЦК України за період з 29.10.2019 року по 28.10.2022 року у сумі 1758,24 доларів США є обґрунтованим і позов підлягає задоволенню.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи відповідача ОСОБА_1 наведені у письмових запереченнях та посилання на п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який встановлює, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короно вірусної хвороби COVID 19 і позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, оскільки у позові не вказано жодної вимоги щодо їх сплати з відповідача і визначені 3% річних, не є мірою відповідальності, а є платою за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У підтвердження витрат про надання правової допомоги позивачем разом із заявою від 18.10.2023 року подано: ордер серія АО №1086879 на надання правової (правничої) допомоги ОСОБА_2 від 13.04.2022року, розрахунок судових витрат від 18.10.2023р., додаток до договору про надання професійної правничої допомоги від 02.07.2018р. у справі №308/14404/22, відповідно до яких вбачається, що адвокатом Турецькою Є.А. надано наступні послуги замовнику: підготовка та подання позовної заяви, ознайомлення із запереченнями відповідача ОСОБА_1 , підготовка пояснень щодо заперечення, участь судових засіданнях, які стосуються цивільної справи №308/14404/22. У додаткові до договору про надання професійної правничої допомоги від 02.07.2018р. сторони визначили, гонорар сплачується готівкою або у безготівковому порядку на рахунок адвоката та розрахунок вартості однієї години надання професійної правничої допомоги становить 955грн. на дату надання професійної правничої допомоги, і згідно розрахунку від 18.10.2023р. така вартість становить 14 086,25 грн.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та стягнув 14086,25 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Шпуганич Василь Петрович, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2023 року та додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 25 грудня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой