Справа №707/2878/23
Провадження №2/707/47/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

1.Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг від 22 лютого 2020 року у розмірі 120285,85 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також судові витрати у виді судового збору в сумі 2684 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачкою умов договору щодо порядку повернення кредитних коштів.

1.2. Заочним рішенням від 09.10.2023 позов у цій справі було задоволено.

Ухвалою суду від 23.11.2023 заочне рішення було скасовано, справу було призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

1.3. Відповідачка ОСОБА_1 надала до суду письмові заперечення, які по суті є поясненнями по справі, в яких просила повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог. В обґрунтування заперечень зазначено, щоАнкета- заява підписана з боку відповідачки та представника банку власноруч, без використання електронного цифрового підпису,тому не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Номер рахунку зазначений у Анкеті-заявці не співпадає із номером рахунку у роздруківці під назвою «Рух коштів по картці», сама роздруківка не містить інформацію щодо рахунку, відкриття якого погодили Банк та відповідач шляхом підписання анкети-заявки, а тому не може свідчити про відкриття рахунку на підставі укладеного кредитного договору і використання такого рахунку відповідачем. Розрахунок заборгованості також не містить обчислення, порядок нарахування суми тіла кредиту, оскільки позивачем у тіло кредиту включалися відсотки погашені за рахунок кредиту (10-та колонка розрахунку), а відтак не можна вважати заявлену до стягнення суму обґрунтованою. Відповідач не отримувала кошти які зазначені в позові, Банк безпідставно нараховував щомісяця відповідачу відсотки, які остання ніколи не визнавала та не сплачувала, проте Банк самостійно погашав такі щомісячні висотки, суми яких зарахував відповідачу як тіло кредиту. Надана позивачем копія анкети-заяви не містить такого розпорядження позичальника щодо договірного списання платежів за прострочення кредиту за рахунок кредитного ліміту, тому вимоги Банку про стягнення у вигляді тіла кредиту не передбачених домовленістю сторін платежів, є безпідставними.

1.4. Представник позивача надав письмові пояснення, в яких вказав, що 22.02.2020 ОСОБА_1 ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг. Також ОСОБА_1 підтвердила, що вказані документи зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Сторони погодили порядок внесення змін до договору, в тому числі продовження користування послугами банку (в тому числі використанні кредитного ліміту). У разі, якщо клієнт не погоджується із запропонованими змінами, він має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, попередньо погасивши усю заборгованість за договором. Відповідачка не зверталася до банку з непогодженням про зміни умов і правил надання банківських послуг, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту, продовжувала користуватись кредитною карткою, а отже з ними погодилася. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. у випадку коли особа не дає згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку Monobank шляхом накладення електронного підпису, тоді застосунок Monobank не переходить на наступний етап входу у головне меню застосунку Monobank, Проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим. Тобто лише шляхом попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку Monobank та подальше проведення банківських операцій і у тому числі отримання кредиту. Крім того, відповідно до п. 3 Анкети-заяви, підписанням заяви відповідачка беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. А тому, внаслідок користування кредитом, відповідно до виписки про рух коштів по рахунку, баланс складає (мінус) 50285,85 грн. Таким чином, заборгованість складає 120285,85 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного відповідачкою кредитного ліміту у сумі 70000 грн. та суми овердрафту(мінусу по картці), яка становить - ( мінус) 50285,85 грн. Також відповідачем були оформлені 4 заяви послуги «Розстрочка» на загальну суму 24100 грн., а тому відповідно до цієї обставини заборгованість за тілом кредиту змінювалась. У зв`язку з тим, що кошти на погашення послуг відповідачка не вносила, заборгованість за тілом кредиту зростала, адже сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту, тому що банк надав кошти у користування, а вже клієнт їх виплачує відповідно до договору.

1.5 В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка в судовому засіданні присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Відповідно до анкети-заяви від 22.02.2020, підписаної відповідачкою та представником АТ «Універсал банк», остання попросила відкрити їй поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору та наведених у анкеті-заяві умов.

ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Також в анкеті-заяві вказано про те, що відповідачка підтверджує своє ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та підтверджує їх отримання у мобільному додатку.

Крім того, відповідачка в анкеті-заяві засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису.

2.2. Згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту, виданою 01.12.2023 заступником голови правління АТ «Універсал банк», ОСОБА_1 через мобільний застосунок за договором від 22.02.2020 було встановлено 23.02.2020 кредитний ліміт в сумі 30000 грн., 29.05.2020 в сумі 50000 грн., 28.09.2020 в сумі 70000 грн.

Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal bank, які представник позивача надав до суду, датовані 27.11.2021, коли вони набрали чинності.

2.3. З розрахунку заборгованості за договором від 22.02.2020, укладеним між Універсал Банк та ОСОБА_1 , та з виписки по рахунку вбачається, що станом на 01.08.2023 заборгованість відповідачки, на думку позивача, становить 120285,85 грн., яка повністю складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Зі змісту виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ «Універсал банк» № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово отримувала кошти від вказаного банку та носила кошти на свій рахунок в період з 28.02.2020 по 02.02.2023 (а.с. 203-211).

3.Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

3.2. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений.

Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору.

Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

4.Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Із урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про те, що надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal bank не є частиною укладеного між сторонами договору.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що по-перше, вищевказані Умови і правила набули чинності лише 27.11.2021, в той час як відповідачка підписала анкету-заяву 20.02.2020. Тобто, відповідачка не могла ознайомитися та погодитися з вищевказаними Умовами і правилами, оскільки їх не існувало станом на час підписання нею анкети-заяви. Інших Умов та правил представник позивача до суду не надав.

По-друге, в анкеті-заяві вказано про ознайомлення відповідачки з «Умовами та правилами надання банківських послуг», в той час як представник позивача надав до суду «Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal bank». Тобто, представник позивача надав до суду документ з іншою назвою ніж та, яка вказана у анктеі-заяві.

Крім того, до суду не було надано доказів того, що відповідачка ознайомилася та підписала власноручним чи електронним підписом тарифи «Чорна картка monobank», Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача в тих редакціях, які додані до позовної заяви.

Таким чином, позивач не довів, що між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір та досягнуто в належній формі домовленості щодо всіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку із цим, нарахування позивачем відповідачці процентів за користування кредитом відбувалося без достатніх правових підстав і суд не вважає обґрунтованими вимоги про стягнення таких процентів, які позивач перетворив у «тіло» кредитної заборгованості.

4.2. Суд вважає неспроможними посилання представника позивача на те, що висновки з постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 не підлягають застосуванню у цій справі. На думку суду, незалежно від форми укладення кредитного договору (паперової чи електронної), банк має надати до суду достатні та достовірні докази того, що споживач був обізнаний про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг або Тарифів в редакції, яка була чинною станом на час укладення кредитного договору. В даному випадку такі докази відсутні, а тому суд вважає можливим застосувати вищенаведені висновки Верховного Суду.

Суд також вважає неспроможними посилання представника позивача на висновки Верховного Суду у постановах по справам № 623/2936/19 та № 234/7159/20. У вказаних справах обставини суттєво відрізнялися від справи, що є предметом цього судового розгляду. Зокрема, у справах № 623/2936/19 та № 234/7159/20 судами не було встановлено того, що наданий кредитодавцем до суду примірник Умов та правил набрав чинності більше ніж через півтора року після підписання позичальником анкети-заяви.

Посилання у позовній заяві на статтю 625 Цивільного кодексу України та необхідність стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитними коштами також є необґрунтованими, оскільки представник позивача у позовній заяві самостійно визначив заборгованість відповідачки за порушення грошового зобов`язання у сумі 0 (нуль) грн. Тобто, представник позивача не просить стягнути з відповідачки будь-які відсотки за користування кредитом чи інфляційні витрати, а тому у суду не має підстав для виходу за межі позовних вимог.

4.3. Разом з тим, підписавши анкету-заяву, відповідачка ОСОБА_1 добровільно погодилася на відкриття банківського рахунку та встановлення кредитного ліміту. На підставі вищевказаної заяви відповідачці було фактично надано у користування кошти на поточний рахунок. Номер рахунку у виписці банку співпадає з номером рахунку, який вказано в анкеті-заяві.

З виписки по рахунку відповідачки, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка після відкриття рахунку неодноразово здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так й частково погашала заборгованість по кредиту (а.с. 203-211). Зокрема, в період з 28.02.2020 по 02.02.2023 відповідачка фактично отримала від банку 136706 грн. 11 коп., в той час як на її рахунок було зараховано 73861 грн. 26 коп. надходжень.

Тобто, відповідачка не повернула банку фактично отримані кошти в сумі 62844 грн. 85 коп. Саме ці кошти слід стягнути з відповідачки в рамках розгляду цієї у справи.

4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідачка свої зобов`язання з повернення заборгованості за фактично отриманими коштами виконала не у повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 01.08.2023 утворилася заборгованість в сумі 62844 грн. 85 коп., яку слід стягнути з відповідачки на користь позивача. У задоволенні іншої частини позовних вимог належить відмовити.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 25.08.2023 про сплату судового збору в сумі 2684 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 52,25 % позовних вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1402 грн. 39 коп. (2684 помножити на 0,5225).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, місцезнаходження: Україна, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19) заборгованість у розмірі 62844 (шістдесят дві тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (, місцезнаходження: Україна, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19) судові витрати в розмірі 1402 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 39 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. Б. Баронін