Справа № 445/1638/22
провадження № 2-др/445/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

11 січня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області заяву представника відповідача - адвоката Пилипець Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.12.2023 року в задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.

25.12.2023 року представником відповідача - адвокатом Пилипець Р.Ю. подано заяву, в якій він просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, тому, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належить витрати на професійну правничу допомогу.

18.07.2023 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., які відповідач поніс у даній справі.

Разом з тим, представник відповідача зобов`язувався подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на надання професійної правничої допомоги у строк, встановлений положеннями ч.8 ст. 141 ЦПК України.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, представник відповідача подав договір №14/23 від 03.07.2023 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Пилипець Романом Юрійовичем та ОСОБА_1 , ордер до даного договору, акт приймання-передачі наданих послуг від 22.12.2023, яким визначено розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги у даній справі - 1500,00 грн.

Відповідно до ч.1-2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим, суд повинен враховувати такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Такого правового висновку дійшла Велика Палата у справі № 910/12876/19.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 1500,00 грн. є таким, що відповідає дійсності, розумності та співмірності ціни позову, складності справи та обсягу виконаних робіт, а тому такі витрати є обгрунтованими та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 133,141, 270 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

заяву представника відповідача - адвоката Пилипець Р.Ю. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 445/1638/22 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. В. Бакаїм