Справа № 761/4805/23
Провадження № 2/761/1971/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Передереї І.О.

за участю представника відповідача Швець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду, в порядку загального позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва Олександра Олександровича, третя особа - державне підприємство «Сетам» про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни перебуває зведене виконавче провадження ВП № НОМЕР_1, об`єднане на підставі постанови від 24.01.2020 р., до якого входить:

-виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2610/6066/2012 від 15.11.2012 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №BL961/KL-1 від 18.12.2007 р. у розмірі 62 316,66 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 494 526,33 грн., заборгованість за кредитним договором № BL3607 від 24.04.2008 р. у розмірі 61 575,90 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 488 278,41 грн., судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

-виконавче провадження № 61073076 з примусового виконання виконавчого листа № 761/16371/16-ц від 15.10.2019 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №BL961/KL-1 від 18.12.2007 р. у розмірі 6 464,43 доларів США та за кредитним договором № BL3607 від 24.04.2008 р. у розмірі 5 333,56 доларів США.

ОСОБА_1 як підставу позову зазначає необ`єктивність оцінки від 11.10.2021 року, вважає, що остання порушує його права. Крім того посилається на Постанову Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року в справі №761/38243/21, провадження №22-ц/824/1841/2023, якою: визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни щодо визначення вартості майна - квартири АДРЕСА_1 на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11 жовтня 2021 року, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» в сумі 1 663 650,00 грн; - визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни щодо передачі на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 з початковою ціною, що виставляється на торги у сумі 1 663 650,00 грн, що визначена згідно висновку від 11 жовтня 2021 року про вартість майна, складеного ТОВ «Приватна експертна служба». Зокрема, зазначає, що Постанову Київський апеляційний суд обгрунтував тим, що під час проведення оцінки порушено вимоги Національного стандарту №1 «Загальні положення оцінки майна і майнових прав», що призводить до порушення прав Позивача у виконавчому провадженні у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 11.07.2023 р. по справі відкрито загальне позовне провадження, встановлено строк для подачі відзиву та заперечення на відзив.

Відповідачем АТ «Універсал Банк» 18.09.2023 р. подано відзив на позовну заяву який долучено до матеріалів справи. Заперечення на відзив не надходили.

Представником Позивача адвокатом Бровченком І.В. через систему електронний суд подано заяву про розгляд справи без участі Позивачата його представника. Позов просив задовольнити.

Представник Відповідача АТ «Універсал Банк» Швець А.В. з`явилась в судове засідання, проти позову заперечувала, просила врахувати надані письмові та усні пояснення, заперечення проти позову та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

З`ясувавши обставини, на які Позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, заперечення та пояснення сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05.04.2012 у справі № 2-6066/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" заборгованість за договором кредиту №BL961/КL - 1 від 18.12.2007 р. у розмірі 62 575, 90 дол. США (заборгованість по сумі кредиту - 50 652,71 дол. США; проценти - 10 737,02 дол. США; пеня - 926,93 дол. США), що еквівалентно 494526, 33 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договором кредиту №BL3607 від 24.04.2008 р. у розмірі 61 575,90 дол. США (заборгованість по сумі кредиту - 52 096,84 дол. США; проценти - 8 714,95 дол. США; пеня - 764,11дол. США), що еквівалентно 488 278,41 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи y розмірі 120 грн. На виконання цього Рішення Суду, 15.11.2012 видано виконавчий лист № 2610/6066/2012.

Виконавчий лист №2610/6066/2012 виданий 15.10.2019 року Шевченківським районним судом міста Києва знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни.

В ході здійснення виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. встановила, що боржнику ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», 10.09.2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. провела опис та арешт вищевказаного майна, про що винесла постанову.

16.09.2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. винесла постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба», що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий 05.11.2020 року за №970/20 Фондом державного майна України (строк дії: 05.11.2023 року), в особі директора Кирилюка Павла Вікторовича.

Згідно письмового звіту з експертної оцінки від 11 жовтня 2021 року, що виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба», вартість квартири - 1 663 650,00 грн.

В подальшому, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. сформувала та передала заявку на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 . в Державне підприємство «Сетам».

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 17.11.2021 року №559972, реєстраційний номер лоту - 497574, які проводилися ДП «Сетам» за адресою: АДРЕСА_2 , 17.11.2021 року проведено електронні торги з реалізації майна: іпотеки: квартири АДРЕСА_1 . Торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Початкова вартість - 1 663 650,00 грн.

Стягувач АТ «Універсал Банк» подав до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. заяву про бажання залишити за собою нереалізоване майно: іпотеку: квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.49 Закону України «Про іпотеку», приватний виконавець ВОМК Лановенко Л.О. винесла акт про реалізацію предмету іпотеки.

Не погодившись з оцінкою майна, в жовтні 2021 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О.

Вимоги боржника ОСОБА_1 базуються на власній оцінці звіту про оцінку майна, який, за його твердженням, є необґрунтованим у зв`язку з чим сума оцінки майна є заниженою та не відповідає дійсності. Внаслідок чого, на його думку, звіт був неправомірно використаний приватним виконавцем ВОМК Лановенко Л.О. під час здійснення виконавчих дій.

Сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо вартості описаного та арештованого майна, а тому було залучено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Приватна експертна служба», про що свідчила заява стягувача про призначення оцінювача у виконавчому провадженні з метою здійснення незалежної оцінки вартості майна боржника - квартири АДРЕСА_1 . Звіт про оцінку майна від 11 жовтня 2021 року виготовлений у відповідності до п.56 Національного стандарту №1 та п.п.1,6 ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та містить відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, зокрема, щодо неможливості особистого огляду майна. Приватний виконавець не наділена повноваженнями ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта у виконавчому провадженні. Боржник ОСОБА_1 не надав доказів того, що оцінка майна була заниженою. У приватного виконавця відсутній обов`язок щодо залучення суб`єкта оціночної діяльності з переліку, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки АТ «Універсал Банк» не ліквідовується та не проходить процедуру тимчасової адміністрації. Щодо дати укладення договору про проведення незалежної оцінки та дати виготовлення звіту про оцінку, то приватний виконавець вказує, що вказаний договір було підписано 11 жовтня 2021 року, в день виготовлення оцінки визначення вартості майна боржника, а ОСОБА_1 невірно розпізнав вказану дату у зв`язку із особливостями почерку людини.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає лише один випадок, коли рецензування звіту є обов`язковим, зокрема, - якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування.

Ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» визначає єдиний випадок, коли виконавець призначає рецензування звіту, зокрема, коли стягувачем є банк щодо якого здійснюється процедура ліквідації або введена тимчасова адміністрація.

В інших випадках у виконавця відсутній обов`язок призначення рецензування звіту.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. діяла в межах, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Позивач ОСОБА_1 не скористався правом наданим ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на надання на рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) за вимогою особи, яка має заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна. Позивач ОСОБА_1 не надав інших належних і допустимих доказів оцінки майна за власним замовленням.

Дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. щодо оцінки майна вчинені з дотриманням положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження». З урахуванням того, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна, оцінювач мав бути самостійним учасником справи №761/38243/21, але таке клопотання Позивач ОСОБА_1 не заявляв. Така позиція повністю узгоджується з правовим висновком Верховного суду Касаційного цивільного суду, викладеним в Постанові від 07.04.2021 року справа №753/3055/18:

«У частині п`ятій статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Встановивши, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження"; у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вимоги скарги ОСОБА_1 у частині оскарження зазначених дій приватного виконавця є безпідставними.»

Відповідно до ч.1 ст.18 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом (стаття 36 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до ч.1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст.263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У позовній заяві Позивач ОСОБА_1 не погоджується з оцінкою, та вважає це підставою для визнання недійсним акту про реалізацію предмету іпотеки від 23.11.2021 року, скасування свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва Олександра Олександровича №1722 від 26.11.2021 року, оскільки воно було видано на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки від 23.11.2021 року. Крім того у позові зазначає, що вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірну квартиру є похідною від вимог про визнання недійсними акту та свідоцтва про придбання майна, тому вважає є підстави для скасування і рішення державного реєстратора.

Відповідно до Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) не містить обов`язку приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності. Отже, таке рецензування не є обов`язковим. Відповідні правові висновки, викладені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2022 року в справі №442/4621/20 провадження №61-11190св21, в Постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18 (провадження № К/9901/59534/18), в Постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 295/11078/14-ц (провадження № 61-2646св19). Так само, як і приватний виконавець не може впливати на порядок проведення оцінки майна, тому що суб`єкт оціночної діяльності є самостійним.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 було затверджено Порядок реалізації арештованого майна (далі - Порядок), яким визначено правила та особливості проведення прилюдних (електронних) торгів.

Відповідно до вимог п.5, 6 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги не відбулися.

Згідно ч.1 ст.72 Закону України «Про нотаріат» придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві.

За приписами ч. 2 вищезазначеної статті придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна.

Відповідно до ч.3, ч. 4 ст. 72 Закону України «Про іпотеку» свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі АКТА про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акта про те, що будинок (квартира) залишено за стягувачем у зв`язку з тим, що торги не відбулися; свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі АКТА про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки. Подання інших документів чинним законодавством України не передбачено.

Згідно ч. 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 року № 282-20595, якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися.

Також у позовній заяві Позивач зазначає, що приватний виконавець Лановенко Л.О. склала акт про передачу нереалізованого майна стягувачу, не взявши до уваги той факт, що оцінка майна проводиться з порушення вимог закону.

Позивач ОСОБА_1 не оскаржує саму процедуру електронних торгів та їх результат. Так, Верховним судом, неодноразово було зроблено висновок про те, що до предмету доказування у справах про визнання недійсними електронних торгів (скасування державної реєстрації після електронних торгів) не входить визначення вартості майна, а результати оцінки майна мають окремий, передбачуваний законом спосіб оскарження.

Позивач обрав неналежний спосіб захисту, звернувшись до суду з позовними вимогами про визнання незаконним акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації за АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» спірного об`єкта нерухомого майна.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19).

При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18, п. 5.6)…»

У Позовній заяві Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що постановою Київського апеляційного суду від 18.01.2023 по справі №761/38243/21 було визнано неправомірними дії приватного виконавця Лановенко Л.Л. щодо визначення вартості майна на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11.10.2021, то акт про реалізацію предмета іпотеки від 23.11.2021 підлягає визнанню недійсним.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 372/3161/18 від 24.09.2020 зазначив наступне:

«Для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.»

Верховний Суд у своїй постанові від 02.05.2018 по справі № 910/10136/17 зробив наступні висновки:

«Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо того, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 24.10.2012 у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду, зокрема, від 14.02.2018 у справі №490/5475/15.

Також, Верховний Суд вважає безпідставними доводи позивача, викладені у п. 18.2. даної постанови, оскільки як вже було зазначено та вірно встановлено судами попередніх інстанцій, визначення вартості майна не входить до предмету доказування в даній справі, оскільки результати оцінки майна мають окремий, передбачений законом спосіб та порядок оскарження».

Таким чином, враховуючи сталу судову практику Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

З цього вбачається, що посилання Позивача у Позовній заяві на те, що постановою Київського апеляційного суду від 18.01.2023 по справі №761/38243/21 було визнано неправомірними дії приватного виконавця Лановенко Л.Л. щодо визначення вартості майна на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11.10.2021, то акт про реалізацію предмета іпотеки від 23.11.2021 підлягає визнанню недійсним є безпідставними.

Окрім того, 09.03.2023 ухвалою Верховного суду по справі №761/38243/21 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 18.01.2023 по справі №761/38243/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. щодо визначення вартості майна на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11.10.2021.

Постанова Київського апеляційного суду від 18.01.2023 по справі №761/38243/21 не може бути підставою для визнання недійсним акту про реалізацію предмету іпотеки від 23.11.2021, оскільки: 1) оскарження вартості майна на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11.10.2021 не є підставою для визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки від 23.11.2021; 2) 08.11.2023, касаційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни - адвоката Коваля Ростислава Олександровича та АТ «Універсал Банк» у справі №761/38243/21 задоволено, постанову Київського апеляційного суду від 18.01.2023 року скасувати, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2022 року про залишення скарги ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. на дії та рішення приватного виконавця залишено без задоволення.

Щодо пропущення позивачем спеціального строку позовної давності для оскарження акту про реалізацію предмета іпотеки

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Права та обов`язки виконавців передбачені в статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі ст.48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна, що в свою чергу боржником здійснено не було.

Отже, у справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку».

Тобто, до вимог про оскарження прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність строком в три місяця з дня проведення торгів.

При цьому, за правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-1375цс16, оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» означає можливість оспорити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема, ст.ст. 203, 215, так і з підстав, передбачених ст.ст. 45-47 Закону України «Про іпотеку».

У свою чергу, оскарження результатів проведення прилюдних(електронних) торгів і продажу предмета іпотеки, передбачене статтею 48 Закону України «Про іпотеку», є пред`явленням вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного на цих торгах.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі № 6-1375цс16, а також постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 607/4193/17, від10 червня 2020 року у справі № 207/1194/17,від 20 січня 2021 року у справі № 127/14089/18, від 30 червня 2021 року у справі № 757/9541/14-/

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів - це оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду зазначала та звертала увагу що при оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункти 37, 38), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункти 7.15, 7.16).

Разом з тим, Закон допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 62 Закону).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 62 Закону процедура передачі виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акту про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України). Однак, за своєю правовою природою таку процедуру разом з відповідними постановою та актом державного/приватного виконавця не можуть бути ототожнені з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів державний/приватний виконавець також складає акт.

Таким чином, передача майна стягувачу відповідно до ч. 8 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», є одним із етапів реалізації майна, на яке звернуто стягнення, та є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 08.02.2023, то враховуючи публічний характер проведення такого виду торгів, позивач об`єктивно пропустив спеціальний тримісячний строк позовної давності для звернення до суду з позовом про оскарження акту про реалізацію предмета іпотеки, який видано, як результат прилюдних торгів, який сплив 17.02.2022 (17.11.2021 + 3 місяці) (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 207/1194/17 (провадження № 61-42060св18)).

Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки, слід відмовити з підстав спливу строку позовної давності.

Отже, Позовна заява є такою, що не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним: 1) оскарження вартості майна на підставі звіту про оцінку описаного та арештованого майна від 11.10.2021 не є підставою для визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки від 23.11.2021; 2) станом на сьогодні, касаційна скарга АТ «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 18.01.2023 по справі №761/38243/21 перебуває на розгляді у Верховному Суді; 3) позивач пропустив спеціальний тримісячний строк позовної давності для звернення до суду з Позовною заявою, який сплив 17.02.2022 (17.11.2021 + 3 місяці).

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва Олександра Олександровича, третя особа - державне підприємство «Сетам» про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: