Справа № 444/4539/24
Провадження № 2/444/1584/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області (юридична адреса: 80362, с. Куликів, пл.Незалежності, 27, Львівського району Львівської області; ) про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , в порядку спадкування право власності на будинок, загальною площею 357,9 м2, житловою площею 118,1м2 (А2), прибудову площею забудови 46,3м2 (а), вхід в підвал площею забудови 3,9м2 (аі), підвал площею забудови 38,1м2 (пд), та три господарські будівлі площею забудови 30,9м2 (Б), 166,5м2 (В), 27,9м2 (Г) відповідно, що знаходяться в АДРЕСА_2 , і належали ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м Львові померла його мати ОСОБА_2 . Оскільки окрім ОСОБА_1 в його матері не було жодних інших спадкоємців за законом першої черги, він, у передбачений законом строк, звернувся до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Дитюк Г.М. для відкриття спадщини.

Серед іншого спадкового майна, згідно акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №908552 від 29.02.2012 року, у приватній власності матері позивача перебувала земельна ділянка площею 0,25га, кадастровий номер :02:001:006, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на якій проводилося будівництво індивідуального житлового будинку. Станом на грудень 2012 року готовність будинку складала 53,5% . Надалі, до 2022 року, будинок зазнавав добудови, перепланування. З нього виокремилися господарські споруди. Тобто на момент смерті матері позивача до складу спадкового майна входить індивідуальний житловий будинок з прибудовою та трьома господарськими спорудами.

Позивач повідомляє, що для прийняття спадщини він попередньо вирішив виготовити актуальну технічну документацію на вказані споруди, тому в 2023 році звернувся до ФОП ОСОБА_3 для виготовлення відповідного технічного паспорту та надання йому відповідного документу для подачі в нотаріальну контору, що і було зроблено.

Згідно з технічним паспортом від 10.11.2023 року (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТЮ 1:5771-3082-3083-8268), житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_2 , складається з житлового будинку (площа забудови 175,6м2) прибудови (площа забудови 46,3м2) та трьох господарських будівель площею забудови 30,9м2, 166,5м2, 27,9м2 відповідно. При цьому, усі вказані будівлі не є самобудами .

ОСОБА_1 повідомляє, що надані ним приватному нотаріусу Дитюк Г.М. первинні документи на будинок не співпали з чинним технічним паспортом, який виготовлено на його, як спадкоємця замовлення, згідно відповіді нотаріуса №32/02-14 від 03.06.2024 року видати свідоцтво на право на спадщину за законом на його ім`я "немає можливості, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на житловий будинок". Проте згідно з оформленими приватним нотаріусом Дитюк Г.М. документами, після смерті матері заявника він успадкував та є власником земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер :02:001:006, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на якій фактично знаходяться вказані будівлі .

Позивач стверджує, що вступив у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як його мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і господарські споруди, який на даний час виготовлений на його, ОСОБА_1 , як спадкоємця замовлення. 10.11.2023 року за заявою позивача було виготовлено технічний паспорт, а свідоцтво про право власності його матері на будинок не може бути видане згідно з п.11 ч.2 ст. 346 Цивільного кодексу України.

Саме це і змушує ОСОБА_1 звертатись в суд з позовом про визнання за ним в порядку спадкування права власності на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами та зобов`язання, у зв`язку з цим, державного реєстратора Куликівської територіальної громади зареєструвати за ним, ОСОБА_1 , право власності на вказані будівлі.

Позовні вимоги заявник підтверджує документами про його родинні стосунки з ОСОБА_2 , документами про власність його матері на земельну ділянку та розташований на ній об`єкт незавершеного будівництва, технічним паспортом на житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами.

Вважає, що його право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Представник відповідача, Куликівської селищноїради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачем та представником відповідача заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ). Оскільки окрім ОСОБА_1 в його матері не було жодних інших спадкоємців за законом першої черги, він, у передбачений законом строк, звернувся до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Дитюк Г.М. для відкриття спадщини (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69749717 від 15.08.2022 р.).

Серед іншого спадкового майна, згідно акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 908552 від 29.02.2012 року, у приватній власності матері позивача перебувала земельна ділянка площею 0,25га, кадастровий номер :02:001:006, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на якій проводилося будівництво індивідуального житлового будинку. Станом на грудень 2012 року готовність будинку складала 53,5% . Надалі, до 2022 року, будинок зазнавав добудови, перепланування. З нього виокремилися господарські споруди. Тобто на момент смерті матері позивача до складу спадкового майна входить індивідуальний житловий будинок з прибудовою та трьома господарськими спорудами.Згідно з технічним паспортом від 10.11.2023 року (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТЮ 1:5771-3082-3083-8268), житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_2 , складається з житлового будинку (площа забудови 175,6 м2) прибудови (площа забудови 46,3 м2) та трьох господарських будівель площею забудови 30,9 м2, 166,5 м2, 27,9 м2 відповідно. Усі вказані будівлі не є самобудами .

Судом встановлено, що надані ОСОБА_1 приватному нотаріусу Дитюк Г.М. документи на будинок не співпали з чинним технічним паспортом, який виготовлено на його, як спадкоємця, замовлення ( згідно відповіді нотаріуса № 32/02-14 від 03.06.2024 року), тому видати свідоцтво на право на спадщину за законом на його ім`я "немає можливості, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на житловий будинок". Проте згідно з оформленими приватним нотаріусом Дитюк Г.М. документами, після смерті матері заявника він успадкував та є власником земельної ділянки площею площею 0,25 га, кадастровий номер :02:001:006, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на якій фактично знаходяться вказані будівлі .

Судом встановлено, що позивач вступив у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як його мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і господарські споруди, який на даний час виготовлений на його, ОСОБА_1 , як спадкоємця замовлення. 10.11.2023 року за заявою позивача було виготовлено технічний паспорт, а свідоцтво про право власності його матері на будинок не може бути видане згідно з п.11 ч.2 ст. 346 Цивільного кодексу України.

З вищевикладеного вбачається, що саме це і змушує ОСОБА_1 звертатись в суд з позовом про визнання за ним в порядку спадкування права власності на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами та зобов`язання, у зв`язку з цим, державного реєстратора Куликівської територіальної громади зареєструвати за ним, ОСОБА_1 , право власності на вказані будівлі.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , однак нотаріус в письмовій формі йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки його мати такого права належним чином не зареєструвала.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

А тому враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що позивач не має можливості у встановленому порядку у нотаріальній конторі оформити своє право власності на нерухоме майно. Саме через цю обставину він змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог .

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на будинок, загальною площею 357,9 м2, житловою площею 118,1 м2 (А2), прибудову площею забудови 46,3м2 (а), вхід в підвал площею забудови 3,9 м2 (а1), підвал площею забудови 38,1 м2 (пд), та три господарські будівлі площею забудови 30,9 м2 (Б), 166,5 м2 (В), 27,9 м2 (Г) відповідно, що знаходяться в АДРЕСА_2 , і належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 (який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: Куликівська селищна рада Львівського району Львівської області (юридична адреса: 80362, с. Куликів, пл. Незалежності, 27, Львівського району Львівської області; ).

Повне рішення складено 19 грудня 2024 року.

Суддя: Мікула В. Є.