Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7437/23 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л.М.
Категорія 72 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/7437/23 за скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2024 року, яка ухвалена під головуванням судді Чішман Л.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (далі - ТУ ДСА в Житомирській області) звернулося до суду зі скаргою в порядку розділу VII ЦПК України. Просило: визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо невідкриття виконавчого провадження згідно з виконавчим листом Богунського районного суду м.Житомира, виданим 28 листопада 2023 року в справі №295/7437/23, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави судового збору в розмірі 3 849,92 грн; зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрити виконавче провадження згідно з виконавчим листом Богунського районного суду м.Житомира, виданим 28 листопада 2023 року в справі №295/7437/23, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави судового збору в розмірі 3 849,92 грн та направити копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Скарга обґрунтована тим, що 14 лютого 2024 року на адресу ТУ ДСА в Житомирській області надійшов виконавчий лист №295/7437/23 про стягнення з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь держави судового збору в розмірі 3 849,92 грн. Заявником, як представником ДСА України, 15 лютого 2024 року виконавчий лист пред`явлений до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області (далі ГУ ДКСУ в Житомирській області) для виконання. На адресу ТУ ДСА в Житомирській області 26 лютого 2024 року надійшов лист Управління ДКСУ у Житомирській області від 20 лютого 2024 року про повернення виконавчого документа у зв`язку з тим, що рахунки на ім`я Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ України в Житомирській області) в органах казначейства Житомирської області не відкрито. ТУ ДСА в Житомирській області, як представник ДСА України, 26 лютого 2024 року звернуло до виконання виконавчий лист до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), але 20 березня 2024 року отримало повідомлення головного державного виконавця Корнєєва М.М. від 29 лютого 2024 року №15712 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у якому зазначено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки боржник ГУ ПФУ в Житомирській області є державним органом, рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а тому виконавчий документ необхідно пред`явити до Державної казначейської служби України за місцем знаходження боржника.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 15 квітня 2024 року скарга задоволена. Визнана незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва Миколи Миколайовича щодо невідкриття виконавчого провадження згідно з виконавчим листом Богунського районного суду м.Житомира, виданого 28 листопада 2023 року в справі №295/7437/23, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави судового збору в розмірі 3 849,92 грн. Зобов`язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Корнєєва Миколу Миколайовича відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа Богунського районного суду м.Житомира, виданого 28 листопада 2023 року в справі №295/7437/23, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави судового збору в розмірі 3 849,92 грн та направити відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Житомирській області (10014, м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23).

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ГУ ПФУ України в Житомирській області подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що держаний виконавець не допустив у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів боржника. За приписами ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» із заявою про виконання рішення суду. Згідно з пунктом 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником за якими є Пенсійний фонд України або його територіальні органи, здійснюється не органами державної виконавчої служби, а казначейством в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Державні виконавці позбавлені можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, згідно з якими боржниками є державні органи, а тому стягувачам необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів казначейства.

У відзиві на апеляційну скаргу ТУ ДСА в Житомирській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилається на те, що безспірне списання коштів Управлінням казначейства є неможливим у зв`язку із відсутністю рахунків боржника. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 січня 2004 року №25-р «Про визначення уповноваженого банку, який провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду України» визначено "ВАТ Ощадбанк" уповноваженим банком, який провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду України. Ураховуючи викладене, органи Державної казначейської служби України не можуть виконати рішення про стягнення коштів з органів Пенсійного фонду України у зв`язку з відсутністю казначейського обслуговування. В постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року в справі №524/5007/17 викладено позицію щодо виконання рішень про стягнення судового збору з управлінь Пенсійного фонду України через відсутність відкритих рахунків в органах казначейства. Так, відсутність у державного органу-боржника відкритих рахунків в органах казначейства виключає можливість безспірного списання коштів з рахунків боржника органом казначейства. Одночасно, враховуючи те, що дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, тому не передбачено виконання такого судового рішення за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду. Крім того, судом визначено, що відповідно до частин першої та другої ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про стягнення коштів з управління Пенсійного фонду України, який не має відкритих рахунків в органах казначейства, можуть виконуватись органами державної виконавчої служби.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені завчасно належним чином (а.с.123-125). ТУ ДСА в Житомирській області у відзиві на апеляційну скаргу зазначило про розгляд скарги без участі їх представника. Інші учасники справи про причини неявки своїх представників не повідомили. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За змістом положень частини другої ст.372 ЦПК України неявка учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ТУ ДСА в Житомирській області, суд першої інстанції виходив із того, що Головне управління Пенсійного фонду України Житомирській області не перебуває на казначейському обслуговуванні за видатками в органах Державної казначейської служби України у Житомирській області, а норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на спірні правовідносини не поширюються, так як стягувачем за виконавчим листом є державний орган, а тому головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєв М.М. при винесенні повідомлення від 29 лютого 2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання допустив бездіяльність в частині невідкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Розуміє під цим сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша ст.74 Закону).

На підставі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга та третя ст.451 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27 жовтня 2023 року в справі №295/7437/23 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування недоотримані ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійні виплати згідно з перерахунком за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року в справі №240/12255/20 у розмірі 384 992,80 грн, а також судовий збір у розмірі 3 849,92 грн (а.с.29-31).

На примусове виконання вказаного рішення Богунський районний суд м.Житомира 28 листопада 2023 року видав виконавчий лист про стягнення з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь держави судового збору в розмірі 3 849,92 грн (зворот а.с.57-58).

Відповідно до абз.2 частини четвертої ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація.

ТУ ДСА України в Житомирській області 15 лютого 2024 року, як представником ДСА України, пред`явлено виконавчий лист №295/7437/23 до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області для виконання.

На адресу ТУ ДСА в Житомирській області 26 лютого 2024 року надійшов лист Управління ДКСУ у Житомирській області від 20 лютого 2024 року про повернення виконавчого документа у зв`язку з тим, що рахунки на ім`я ГУ ПФУ України в Житомирській області в органах казначейства Житомирської області не відкрито, крім рахунків із спеціальним режимом використання (а.с.55).

ТУ ДСА в Житомирській області, як представник ДСА України, 26 лютого 2024 року звернуло до виконання виконавчий лист про стягнення на користь держави судового збору до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (зворот а.с.55-56).

ТУ ДСА в Житомирській області 20 березня 2024 року отримало повідомлення головного державного виконавця Корнєєва М.М. від 29 лютого 2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у якому зазначено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби (зворот а.с.56-57).

Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів із державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з п.12 частини першої ст.2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ визначається Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі- Порядок №845).

У розумінні зазначеного Порядку №845 безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання казначейством та його територіальними органами (далі - органи казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п.24 Порядку №845, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Пунктом 26 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється казначейством на підставі поданих: 1) органом казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей (п.47 Порядку №845).

Згідно з п.9 Порядку №845 орган казначейства повертає виконавчий документ стягувачу у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі казначейства або в органі казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно з Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду визначаються ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до якої, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництв.

У частині другій ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» зазначено, що дія вказаного Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Згідно з частиною першою ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, визначальним для даного Закону є статус боржника. У разі, якщо боржником є державний орган (державне підприємство), то порядок стягнення коштів з державного органу (державного або місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) регулюється положеннями ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з урахуванням положень ст.6 Закону України «Про виконавче провадження».

Із матеріалів справи слідує, що боржником за виконавчим листом №295/7437/23 є ГУ ПФУ в Житомирській області, яке згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців та громадських формувань, за організаційно-правовою формою є державним органом, на який поширюються вимоги ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та ст.6 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, рішення Богунського районного суду м.Житомира від 27 жовтня 2023 року в справі №295/7437/23 в частині стягнення судового збору підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Із огляду на наведене вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про незаконність бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва Миколи Миколайовича щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, тобто невідкриття виконавчого провадження згідно з виконавчим листом Богунського районного суду м. Житомира, виданим 28 листопада 2023 року в справі №295/7437/23, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави судового збору в розмірі 3 849,92 грн, оскільки виконавчий документ у цій справі має виконуватися виключно органом казначейства, в якому обслуговується боржник.

Отже, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєв М.М., діючи в межах повноважень та керуючись п.9 частини 4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», на законних підставах повернув виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки, як вже зазначалося вище, виконавчий документ у цій справі має виконуватися виключно органом казначейства, в якому обслуговується боржник.

У постанові від 06 листопада 2023 року в справі №906/624/22 Верховним Судом не відступлено від висновку, що державні виконавці позбавлені можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, згідно з якими боржниками є державні органи.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до положень ст.376 ЦПК України тягне скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Житомирській області на бездіяльність державного виконавця відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: