Провадження № 2/761/8511/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Левицької Т.В.

при секретарі Герасько Д.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва у липні 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 10 жовтня 2014 року між нею та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1560. Від вказаного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною розірвання шлюбу вказує відсутність взаєморозуміння, відмінність характерів та поглядів на життя і сімейні цінності. Вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування, а подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні.

В судовому засіданні позивач підтримала свою позовну заяву, просила розірвати шлюб, зареєстрований 10 жовтня 2014 року між нею та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Від вказаного шлюбу вона з чоловіком мають двох спільних малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Народжувати дітей вона більше не бажає. Вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Бажає реалізовувати себе у професійній сфері.

Причиною розірвання шлюбу вказала неповагу до неї її чоловіка, що проявляється у його постійних сварках, наріканнях, зауваженнях на те, що вона є поганою домогосподинею.

Вказує, що вона і її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ведуть спільне господарство, розподіляють між собою обов`язки, тобто разом прибирають квартиру, разом готують їжу для сім`ї, або її чоловік самостійно готує їжу для всієї родини, матеріально удвох з чоловіком забезпечують своїх дітей, чоловік завозить дітей до школи, забирають зі школи дітей або вони удвох з чоловіком, або вона самостійно. Її чоловік не пиячить та не застосовує будь-якого насильства ні щодо неї, ні щодо їх спільних дітей.

Вона офіційно не працевлаштована, проте працює дома, продаючи товар. Проживає вона разом з чоловіком та дітьми у трьохкімнатній квартирі, яка належить її чоловікові. Транспортний засіб також належить її чоловікові. Свого нерухомого майна, як і рухомого майна, вона не має. Після розлучення вона збирається орендувати квартиру.

Представник позивача також підтримала позовну заяву, просила розірвати укладений між позивачем та відповідачем шлюб, вважаючи, що ніхто не може бути примушеним до збереження шлюбних відносин.

В судовому засіданні відповідач не заперечував щодо позовної заяви, обґрунтувавши це тим, що оскільки дружина вирішила з ним розлучитися, то він не може заборонити їй це зробити. Зазначив, що шлюб між ними зареєстрований 10 жовтня 2014 року. Від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей, а саме - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що його дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має досить молодий вік та молодша за нього на 11 років, а тому вона хоче «гуляти».

Підтвердив, що дійсно нарікає дружині на те, що у квартирі не прибрано. Проте зазначив, що вони разом з дружиною ведуть спільне господарство, розподіляють між собою обов`язки, тобто разом прибирають квартиру, разом готують їжу для сім`ї, або він самостійно готує їжу для всієї родини, матеріально удвох з дружиною забезпечують своїх дітей, він завозить дітей до школи, забирають зі школи дітей або вони удвох з дружиною, або він самостійно. Він працює інженером у ТОВ «Південний Енерготехнічний завод».

Проживає він разом з дружиною та дітьми у трьохкімнатній квартирі, яка належить йому на праві власності. Також у його власності є транспортний засіб.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При розгляді справ про розірвання шлюбу суд зобов`язаний всебічно з`ясувати взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, вжити заходів до примирення подружжя. Закон зобов`язує суд розглядати справу про розірвання шлюбу, як правило, за участю обох сторін. Тільки їх особиста участь у процесі дає можливість суду всебічно з`ясувати сімейні взаємостосунки, мотиви розірвання шлюбу, дійсні причини розлучення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема у п. 10 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 10 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1560.

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживають разом, ведуть спільне господарство, розподіляють між собою обов`язки, тобто разом прибирають квартиру, разом готують їжу для сім`ї, або відповідач самостійно готує їжу для всієї родини, матеріально сторони удвох забезпечують своїх дітей, відповідач завозить дітей до школи, забирають зі школи дітей сторони або удвох, або позивач самостійно. Відповідач не пиячить та не застосовує будь-якого насильства ні щодо позивача, ні щодо їх спільних дітей.

Проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з дітьми у трьохкімнатній квартирі, яка належить її чоловіку - ОСОБА_2 . Транспортний засіб також належить її чоловіку. Свого нерухомого майна, як і рухомого майна, позивач ОСОБА_1 не має.

Оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Позивачем на підтвердження позовних вимог не було надано доказів у порядку ст.ст. 76-89 ЦПК України та не було доведено, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер.

В той же час, подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплено правило про те, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Обов`язок із доказування покладено на осіб, яким надано право захисту прав, свобод та інтересів сторін (ст. 43 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність двох малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя, вважає, що шлюб необхідно зберегти, оскільки розірвання шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам їхніх дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 58, 60, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. ст.ст. 110, 112, 180, 181 СК України; ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: