Провадження № 2/686/3791/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024

23 грудня 2024 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В

при секретарі Колісник Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Грица Лілія Миколаївна про усунення від права спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Грица Лілія Миколаївна про усунення від права спадкування за законом. Просить усунути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування свого позову вона вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . На день смерті померлий ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав в будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 4-03-51314 про зареєстрованих у житловому приміщені. За вищевказаною адресою разом з ОСОБА_6 проживала і вона, яка в свою чергу піклувалась про свого брата.

12.03.2024 року за фактом смерті ОСОБА_6 - ОСОБА_1 було подано до приватного нотаріуса Грица Л.М. заяву про прийняття спадщини за законом за № 53, що підтверджується листом № 38/02-14.

Зокрема, 03.11.2023 року за фактом смерті ОСОБА_6 було здійснено приватним нотаріусом Грица Л.М. реєстрацію спадкової справи за № 71506684, номер у нотаріуса 59/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74602074.

Спадкоємцем померлого ОСОБА_6 окрім неї, є його рідна донька - ОСОБА_5 .

29.10.2014 року у зв`язку із захворюванням та незадовільним станом здоров`я померлого ОСОБА_6 останньому було встановлено ІІ групу інвалідності довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії № НОМЕР_2 .

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця необхідно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги. її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син, зобов`язанні піклуватись про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Зокрема, вона наголошує на тому, що на протязі останніх років до моменту смерті ОСОБА_6 , останній важко хворів та потребував сторонньої допомоги у зв`язку із його хворобами та віком, яка в свою чергу з невідомих причин не надавалась жодним чином відповідачем.

Окрім того, відповідач не здійснювала на протязі багатьох років будь-якого піклування щодо свого батька, у зв`язку із чим нехтувала своїм обов`язком щодо піклування про свого хворого батька.

Як вбачається із виписки із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-230925/20418 від 28.09.2023 року померлому ОСОБА_6 було встановлено основний клінічний діагноз - В- клітинний хронічний лімфоцитарний лейкоз II ст.

Також, випискою № 3052 від 24.10.2023 року, випискою № 2858 від 13.10.2023 року, випискою № 2854 від 18.10.2023 року. випискою№ 10318 від 30.10.2023 року підтверджується факт численних хвороб померлого ОСОБА_6 .

З довідки КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Хмельницької міської ради № 435 від 25.03.2024 року вбачається, що саме ОСОБА_7 здійснювала супровід ОСОБА_6 на прийом до лікаря, телефонувала за погреби та госпіталізували в стаціонар по скеруванню.

Окрім того, саме ОСОБА_1 здійснювала відповідний належний догляд за ОСОБА_6 та матеріально допомагала останньому, зокрема здійснювала відповідні комунальні платежі за місцем проживання померлого, що підтверджується квитанцією від 03.08.2023 року.

Також, саме вона здійснювала відповідні дії пов`язанні із смертю ОСОБА_6 та особисто здійснювала їх оплату, що підтверджується видатковою накладною № 3145 від 31.10.2023 року та квитанцією до прибуткового касового ордера.

Таким чином, відповідачка ухилялась від піклування ОСОБА_6 , не здійснювала будь-якої допомоги останньому коли останній цього потребував, а відтак с всі наявні правові підстави для усунення її від права на спадкування.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що в задоволенні позову слід відмовити через його недоведеність, оскільки позивач не довів, що спадкодавець перебуваючи у тяжкому чи безпорадному стані, потребував саме допомоги відповідача, а вона відповідно ухилялася від надання цієї допомоги. Позивач не надала належних доказів про те, що спадкодавець був у безпорадному стані у відповідний період часу, відсутній лікарський висновок про необхідність спадкодавця у сторонній допомозі та догляді. Посилання на перебування на стаціонарному лікуванні за місяць до смерті в період з 25.09.2023 по 28.09.2023 ОСОБА_6 проходив лікування в гематологічному відділенні ХОЛ, вважав себе хворим 3 місяці, і було встановлено основний клінічний діагноз - В-клітинний хронічний лімфоцитарний лейкоз ІІ ст. з 01.10.2023 по 18.10.2023 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні Інфекційна лікарня з діагнозом COVID; з 21.10.2023 по 24.10.2023 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні Інфекційна лікарня з діагнозом двобічна пневмонія; з 26.10.2023 по 30.10.2023 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні ХМЛ з діагнозом Правобічний паратонзилярний абсцес, протягом останніх 12 місяців на лікарняному не перебував 26.10.2023 операція - ІНФОРМАЦІЯ_3 діагностовано COVID, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Позивач не звільнений від обов`язку документально підтвердити доводи щодо тяжкої хвороби та безпорадного стану спадкодавця тривалий час. Викладені в позові пояснення позивача та голослівні посилання на майбутні покази свідків про їх обізнаність про факт ухиляння відповідачки від піклування ОСОБА_6 не можуть підтверджувати того, що спадкодавець потребував її допомоги, а відповідачка ухилялася від надання такої допомоги спадкодавцеві.

Позивач направив до суду відповідь на відзив в якому вказала, що доводи та мотиви, викладені відповідачем у відзиві є безпідставними та необґрунтованими, а відтак підлягають відхиленню.

Третя особа - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Грица Лілія Миколаївна в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про слухання справи за її відсутністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

На день смерті померлий ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав в будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 4-03-51314 про зареєстрованих у житловому приміщені.

03.11.2023 року приватним нотаріусом Грица Л.М. заведена спадкова справа, щодо майна померлого ОСОБА_6 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74602074. Заяви про прийняття спадщини до нотаріуса подала його сестра ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 .

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина 5 статті 1224 ЦК України).

Правило частини 5 статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця-відповідача, за умови отримання її від інших осіб, чи мав цей спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

При вирішенні таких спорів підлягають з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

У постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) сформульовано висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

При цьому необхідно враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її нагальну необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц (провадження № 61-18578св18) зазначив, що безпорадним станом спадкодавця є такий стан, під час перебування у якому особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування; він викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Безпорадний стан необхідно доводити відповідними записами у медичних документах.

Таким чином, суд при вирішенні спору про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17 (провадження № 61-6003св21), від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20 (провадження № 61-9112св21), від 31 травня 2022 року у справі № 308/4006/18 (провадження № 61-21065св21), від 31 січня 2023 року у справі № 467/350/21 (провадження № 61-19847св21), від 26 квітня 2023 року у справі № 127/28690/21 (провадження № 61-2205св23).

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

При зверненні із позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_6 потребував допомогу через хворобу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 посвідчила, що відповідачку бачила один раз на похороні. ОСОБА_6 знає з кінця літа 2022 року. З ОСОБА_1 познайомилась за три місяці до дня смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_6 мав високий артеріальний тиск, мав слабкість,пересувався сам, йому була потрібна допомога в приготуванні їжі. ОСОБА_6 казав, що в нього є донька, він не просив її про допомогу. Вона не знала, що донька приходила в лікарню.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні посвідчила, що вона проживає на четвертому поверсі по АДРЕСА_2 , позивач проживає на 2 поверсі. ОСОБА_1 вона бачила з вікна часто. Вона допомагала звести ОСОБА_6 . ОСОБА_6 нічого не потребував, один раз казав, що приходила донька. Коли ОСОБА_1 їздила на відпочинок то ОСОБА_6 жив сам, він міг за станом здоров`я себе обходити. ОСОБА_6 ніколи не жалівся, що донька не приходила. Вона ніколи не чула, щоб до доньки ОСОБА_6 хтось дзвонив і просив допомоги, і вона відмовлялась в її наданні.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні посвідчила, що ОСОБА_6 останній час хворів, в нього була онкологія і він потребував допомоги (коли хворів). Перед смертю він не потребував допомоги. В лікарню його возила сестра. Коли ОСОБА_1 приїхала з ОСОБА_11 то люди збирали для неї закрутки і ОСОБА_6 приходив забирати їх. В поліклініку ОСОБА_6 ходив сам. Вона бачила ОСОБА_6 на вулиці. ОСОБА_6 ніколи не казав, що донька не допомагає йому. Про те, що ОСОБА_3 не допомагає батьку казала їй ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні посвідчив, що відповідачка це його двоюрідна сестра. В неї були дуже гарні стосунки з батьком. ОСОБА_6 не потребував допомоги, ОСОБА_6 допомагав і йому коли хворів його батько (грудень 2022 року). Він приходив на день народження до ОСОБА_6 , який сказав, що допомагали готувати їжу і позивач, і відповідач. Він зустрічав ОСОБА_6 на вулиці. Якби ОСОБА_6 потребував допомоги то його батьки знали б. Його батьки часто позичали в ОСОБА_6 гроші.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні посвідчив, що він познайомився з ОСОБА_6 у 2021 році. Стан здоров`я його був нормальний. Донька часто спілкувалась з батьком. ОСОБА_6 не був у безпорадному стані. Про його інвалідність він взнав лише після смерті ОСОБА_6 . Останні місяці перед смертю ОСОБА_6 його супроводжувала сестра ОСОБА_1 , яка забрала в нього телефон і не дозволяла телефонувати. Останній раз він бачив ОСОБА_6 у вересні 2023 року. Перед тим він бачив ОСОБА_6 на вулиці, на базарі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріали справи не свідчать про те, що ОСОБА_3 вчиняла умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю ОСОБА_6 , а також, що ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані та потребував в допомогу, а також, що він потребував допомогу саме від ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу надану відповідачу в розмірі 40000 гривень, суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником відповідача до суду надано договір про надання правничої допомоги, однак детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги до суду не надано. За таких підстав суд вважає, що заява представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 225, 1233, 1234, 1257 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258-259, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Грица Лілія Миколаївна про усунення від права спадкування за законом відмовити.

В задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня виготовлення повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає в

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована в АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Грица Лілія Миколаївна, м. Хмельницький вул.. Подільська, 38.

Повний текст рішення складено 03.01.2025 року.

Суддя: