Справа № 212/9750/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Ведяшкіної Ю.В.

секретар судового засідання - Розинько К.А.

у цивільній справі № 212/9750/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні брали участь:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Ратушна Р.П.,

представник відповідача - адвокат Пантелєєв О.В.

представник третьої особи - Козаченко І.В.

в с т а н о в и в :

30.11.2023 року адвокат Ратушна Р.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17.05.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.10.2017 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 03.08.2018 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу їх сім`я разом з донькою проживають в трикімнатній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить їй та її чоловіку ОСОБА_4 .

Відповідач починаючи з січня 2019 року по теперішній час не цікавиться життям доньки ОСОБА_5 , матеріально її не утримує, її вихованням не займається, з наведеного часу, з донькою не спілкується, до неї не приходив, її навчанням не цікавився.

31.10.2019 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за її заявою видано Судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_5 . 01.11.2019 року за вказаним Судовим наказом Покровським відділом ДВС відкрито виконавче провадження та згідно довідки, виданої державним виконавцем станом на серпень 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 118 560,76 грн. Враховуючи наведені обставини позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітньої доньки, оскільки вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

15 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Крім того, зазначеною ухвалою було зобов`язано Орган опіки та піклування Покровської районної у місті Кривому Розі ради, у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України, надати висновок щодо розв`язання спору.

21.03.2024 року Органом опіки та піклування Покровської районної в місті Кривому Розі ради надано висновок щодо розв`язання зазначеного спору.

01.04.2024 року адвокатом Пантелєєвим О.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 подано до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що відповідач з 2019 року проживає в Польщі, де працює та щомісяця висилав позивачці 100 доларів США на утримання доньки. В подальшому відповідач сплачував аліменти за можливості проведення банківських переказів, інколи таки перекази грошових коштів здійснював через свою матір. Крім того зазначив, що відповідачу відомо, що позивач з дитиною на протязі тривалого часу проживає в Естонії, але свою адресу не надає та відповідно чинить перешкоди в спілкуванні з донькою. Позивач передала свою банківську карту своєму чоловіку ОСОБА_4 , та відповідач у зв`язку з цим не бажає перераховувати аліменти на вказану карту, оскільки не впевнений, що зазначені кошти будуть витрачатись на утримання доньки. Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки не буде відповідати інтересам дитини.

05.09.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач не бачився з дитиною з моменту його виїзду за кордон та з 2021 року не сплачує аліменти на утримання доньки. З березня 2022 року вона з донькою проживає в Естонії, де донька відвідує школу та займається гімнастикою, у зв`язку з чим виникає потреба у виїзді з країни, для чого необхіден дозвіл батька, але відповідач такий дозвіл так і не надав, об не має бажання витрачати на це час. Крім того, зазначила, що відповідач має номер телефону доньки, але не спілкується з нею та жодного разу не виявляв бажання передати доньці подарунок до свят; відповідач жодного разу самостійно не телефонував їй з метою спілкування з дитиною чи дізнатися про життя дитини, а ініціатором спілкування весь час виступає вона, оскільки просить відповідача про сплату аліментів на утримання доньки. Під час судового розгляду зазначеної справи, відповідач один раз телефонував дитині. Також зазначила, що відповідач не має перешкод в перерахунку аліментів на утримання дитини, оскільки в разі якщо він не бажає перераховувати кошти безпосередньо на її карту, яка весь час знаходиться в її користуванні, він має можливість перерахувати аліменти на рахунок ДВС. Відповідач проживає на території Польщі та має можливість відвідати доньку в Естонії, але такого бажання жодного разу не виявляв.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до ч. 2 ст. 171 СК України, суду повідомила, що зараз проживає з мамою та її чоловіком, свого батька не пам`ятає, оскільки бачила його востаннє коли була зовсім маленька, але пам`ятає, що тоді він подарував їй м`яку іграшку ведмедя, після цього ніяких подарунків їй не дарував, нещодавно телефонував їй один раз.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ратушна Р.П. позов ОСОБА_1 підтримала з наведених в позовній заяві підставі.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Пантелєєв О.В. позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзиві.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що вона є матір`ю позивачки. З відповідачем востаннє бачилась в 2016 році, з яким виникали непорозуміння, оскільки він не давав дозвіл на виїзд дитини за кордон, хоча вона часто їздила на відпочинок за кордон та мала можливість взяти онуку із собою. Під час спільного проживання дочки з відповідачем, дочка не довіряла дитину відповідачу, оскільки він безвідповідально відносився до догляду за малою дитиною та зазначав, що якщо щось станеться, то це «така судьба», тому позивачка в разі необхідності залишити дитину, зверталася до неї. Також зазначила, що після розірвання шлюбу ні відповідач, ні його батьки не цікавилися дитиною, відповідач один раз, в 2017 році, взяв дитину та відвів її до своєї матері, яка тільки один раз була у дитини в школі на «1 вересня», хоча відповідач знав адресу де проживала позивачка з дитиною до часу виїзду в Естонію та з соціальних мереж мав можливість дізнатись де проживає позивачка з дитиною, оскільки позивачка є активним користувачем та має особистий блог в соціальній мережі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що вона має дружні відносини з позивачкою з 2015 року, відповідача бачила тільки два рази, коли ОСОБА_5 була зовсім маленька та під час цих подій відповідач дуже сердився на дитину. Зі слів позивачки знає, що під час спільного проживання, відповідач вживав алкоголь, тому вона не довіряла йому дитину, оскільки він міг вжити алкоголь та заснути. Одного разу бачила на позивачці тілесні ушкодження, які з її слів завдав їй відповідач під час суперечки між ними. Також повідомила, що їй відомо, що коли ОСОБА_5 знаходилась у лікарні бо потребувала операційного втручання, то відповідач відповів на повідомлення позивачки тільки через 3 - 4 дня після операції, але додатково коштів на лікування не надав. До виїзду позивачки з дитиною в ОСОБА_8 спілкувалася з ними майже щодня, але дитина ні коли не згадувала про батька.

В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування, не з`явився, в своїй заяві просив розглядати справу у його відсутність та врахувати наданий висновок щодо розв`язання спору.

Заслухавши показання позивачки, думку малолітньої дитини, показання представника позивача, представника відповідача, свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що з 17.05.2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.10.2017 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7).

03.08.2018 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та відповідно , їй було присвоєно прізвище чоловіка (а.с.9).

23.09.2019 року позивач та її малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10,12). У вказаній квартирі, згідно Акту від 23.10.2023 року, позивач проживає разом з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11). Зазначена трикімнатна квартира на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 (а.с.13-15).

01.11.2019 року головним державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг відкрито виконавче провадження № 60476017 на підставі судового наказу № 2-н/212/1335/19, виданим 31.10.2019 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини (а.с.17). Згідно довідки державного виконавця від 18.09.2023 року аліменти за вказаним Судовим наказом боржник з 01.01.2022 року по 01.09.2023 року не сплачував (а.с.18,77). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на травень 2024 року ОСОБА_2 мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 151 138,51 грн. (а.с.19,77).

Згідно довідки від 01.09.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в 3-В класі Криворізької гімназії № 62 Криворізької міської ради. Була зарахована до 1-го класу 15.06.2021 року та навчається до теперішнього часу. Зі слів класного керівника, батько не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителем, не забирає дитині зі школи, не бере участі у батьківських зборах) (а.с.16).

20.03.2024 року рішенням № 203 Покровської районної у місті Кривому Розі ради затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради не має достатніх законних підстав і доказів для визначення доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таке рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 на телефонний зв`язок не вийшов, відповідно, не був опитаний щодо з`ясування його думки про позбавлення батьківських прав, не складено акт обстеження умов проживання, відсутній відповідач та недостатньо документів, які б підтверджували винну поведінку батька, тобто орган опіки та піклування не вбачає можливості надати об`єктивного висновку щодо позбавлення батьківських прав (а.с.41,42).

Згідно наданих представником позивача документів, які відповідачем не оспорювались, відповідач ОСОБА_2 01.11.2019 року перетнув державний кордон України та станом на 16.06.2024 року в Україну не повертався.

Згідно наданих органу опіки та піклування малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , письмових пояснень від 05.06.2024 року, відповідач нещодавно їй один раз телефонував, до цього часу вони не бачились, він не телефонував, не писав, дарунки не дарував, востаннє з ним бачилась, коли їй було 6 років (а.с.119).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК України).

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 3 , 4 ст. 155 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно правової позиції, викладеної в ухвалі ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 свідомо, на протязі тривалого часу, ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; не виконує належним чином свій обов`язок щодо утримання дитини.

Таке ставлення відповідача не було належним чином змінене під час судового розгляду справи, який тривав протягом 1 року 1 місяця, та за вказаний час відповідач лише один раз зателефонував дитині та не вжив заходів щодо погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, або не надав суду доказів на підтвердження того, що заборгованість по аліментам виникла з поважних причин; не вживав заходів по спілкуванню з дитиною, хоча проживає на території Польщі та, відповідно, не має перешкод для відвідування дитини, яка проживає з матір`ю на території Естонії. Крім того, представником відповідача, під час судового розгляду, з метою вирішити питання про надання відповідачем дозволу на виїзд дитини за кордон, було заявлено клопотання про надання часу для вирішення цього питання миром, але такий дозвіл відповідачем так і не був наданий. Тобто, наведені заходи виявилися безрезультатними та не змогли вплинути на зміну ставлення відповідача до виховання неповнолітньої доньки, тому суд вважає доведеним, що відповідач не виконує батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої доньки не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним вихованням, утриманням та лікуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

При цьому надані представником відповідача копії шістьох платіжних документів по здійсненню платежів по аліментам (а.с.54-59), суд не визнає достатніми доказами на підтвердження належного виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, оскільки зазначені платежі були здійснені не відповідачем, а його матір`ю, були здійснені в період з березня 2019 року по березень 2022 року, а саме два платежі в 2019 році, три платежі в 2021 році, та один платіж в 2022 році, тобто не мали постійного характеру, та сума платежу за чотирма квитанціями не перевищувала розміру аліментів за один місяць та за двома квитанціями - розмір аліментів за два місяці.

Доводи позивача про те, що вона змушена була нагадувати відповідачу про необхідність сплачувати аліменти, підтверджується наявною в матеріалах справи перепискою сторін в інтернет застосунку.

Отже, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд визнає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам неповнолітньої дитини, мотиви для позбавлення відповідача батьківських прав, визнає доречними і достатніми, а тому позов підлягає задоволенню.

За таких підстав, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає на території Естонії;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає на території Республіки Польща;

Третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради, , знаходиться за адресою: 50014, м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, буд. 2.

Повний текст рішення суду складений 09 січня 2025 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна