Справа №: 343/2544/24
Провадження №: 2/343/831/24
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г. В.,

розглянувши у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 343/2544/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивачка просить шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_1 , сплачений судовий збір стягнути з відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.09.1990 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя з останнім не склалося, більше 10 років вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Їхній шлюб носить формальний характер. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим, а надання терміну на примирення - недоцільним.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Кобилинець Т.В. подала заяву, в якій позовні вимоги своєї довірительки підтримала, просила задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду поштовим відправленням заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Вважає, що розірвання шлюбу відповідатиме інтересам обох сторін, оскільки вони вже багато років не є сім`єю. Розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

на підставі ухвали від 29.11.2024 суд відкрив провадження у даній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

30 грудня 2024 року представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позов підтримали.

30 грудня 2024 року від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій він також просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Такі дії сторін не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі перебувають у шлюбі з 29 вересня 1990 року, актовий запис № 205, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 29.09.2990. Прізвище дружини до реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 , після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (а.с. 8).

Між сторонами виник спір із приводу розірвання шлюбу.

Оцінка суду:

вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу № 7 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що між сторонами припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін чи інших осіб.

Таким чином, сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Позивачка просить також після розірвання шлюбу не змінювати їй прізвище, що, відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачки після розірвання шлюбу не змінювати.

Розподіл судових витрат:

питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141, 142 ЦПК України.

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач у зв`язку з розглядом даної справи понесла 1211,20 гривні зі сплати судового збору, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 10). Однак, з огляду на те, що до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 гривень, іншу частину судового збору в розмірі 605,60 гривень стягнути на її корисить з ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 СК України, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 29 вересня 1990 року у відділі загсу Долинського райвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 205, - розірвати.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору .

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок повернути ОСОБА_1 з державного бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич