Справа № 585/3795/23
Провадження № 2-о/581/2/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2024 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., за участю секретаря судового засідання Мазур О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Роменська міська рада Сумської області, Липоводолинська селищна рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

21 вересня 2023 року представник позивача адвокат Хоменко О.М. звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом, який надалі уточнила та просила визнати ОСОБА_1 єдиною особою, яка здійснює догляд за рідною бабою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що має встановлену першу групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААВ №663836 та довідкою ЛКК (протокол №96/2 від 9 травня 2023 року). Мотивує вимоги тим, що рідна баба заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має проблеми зі здоров`ям, не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду.

За результатами медичного лікування та огляду ОСОБА_2 було встановлено першу групу інвалідності починаючи з 24 березня 2023 року. У зв`язку із погіршенням загального стану здоров`я та наявністю порушень функцій організму ОСОБА_2 було надано довідку про потребу у сторонньому догляді. З кожним днем стан здоров`я ОСОБА_2 не покращується, з метою належного оформлення документів рідний онук ОСОБА_1 звернувся із заявою до органів соціального захисту з метою обстеження матеріально- побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, за результатами огляду якого було складено довідку від 24 квітня 2023 року №561/К-05-12/042023, якою було підтверджено фактичне спільне проживання.

Наразі встановлення факту постійного догляду ОСОБА_1 за його рідною бабою ОСОБА_2 має пріоритетне значення, оскільки наразі вона не може отримувати достатнього та належного догляду і лікування, так як її онук проходить військову служби у лавах Збройних Сил України. Факт здійснення заявником постійного догляду за бабою по лінії матері має юридичне значення, оскільки підтверджує виникнення прав та обов`язків заявника щодо отримання соціальних пільг та виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме права на звільнення з військової служби.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримала.

Представники заінтересованих осіб до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, судом встановлені такі фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_6 (мова оригіналу) є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 17).

Відповідно до витягу №493/К-01-11/04.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та довідки № 561/К-05-12/04.2023 ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з бабою ОСОБА_2 (а.с. 14, 15, 16).

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу при «КНП Липоводолинський ЦПМСД» № 96/2 від 9 травня 2023 року ОСОБА_2 , 1928 року народження за станом здоров`я не здатна до самообслуговування та самостійного пересування, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 20).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 24 березня 2023 року ОСОБА_2 встановлена перша група інвалідності безстроково. Потребує постійного стороннього догляду (а.с. 21).

Із копії рапорту вбачається, що старший стрілець ОСОБА_9 31 липня 2023 року звертався до командира 2 КВ 2 МБ з проханням звільнити його з військової служби на підставі абзацу 4 підпункту Г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з тим, що маю бабу ОСОБА_2 , яка є інвалідом 1 групи (а.с. 37).

Відомості про вирішення цього рапорту не надавались, представник заявника пояснила, що у задоволенні рапорту в усному порядку було відмовлено.

При вирішенні справи суд застосовує такі норми права.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Однією з категорій справ окремого провадження є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із абзацом 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час воєнного стану звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Пунктом 3 частини 6 статті 13 цього Закону встановлено, що для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте, для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Формування Реєстру відповідно до частини 6 статті 15 Закону, здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99.

Таким чином, оскільки порядок встановлення факту здійснення фізичною особою догляду за особою з інвалідністю I групи, яка потребує стороннього догляду, визначений відповідним законодавством, а саме нормами Закону України «Про соціальні послуги», у зв`язку з чим відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні цивільного судочинства.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

З огляду на вищевикладене, оскільки саме нормами Закону України «Про соціальні послуги» врегульовано питання оформлення статусу особи щодо надання соціальних послуг фізичною особою не на професійній основі і на підставі статті 13 Закону надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні, у задоволенні заяви слід відмовити.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом по мобілізації, до вказаних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відтак, суд вважає, що заявник не подав до суду доказів, які б підтверджували причини неможливості одержання документів відповідного компетентного органу соціального захисту, що посвідчує факт надання ним постійного догляду за ОСОБА_2 за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, не надав документів про те, що він є надавачем соціальних послуг та, або витягу з реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, не надано доказів того, що ОСОБА_2 не має інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до законодавства її утримувати, та не доведено про відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а тому подана заява про встановлення юридичного факту є необгрунтованою.

Принагідно суд зауважує, що вирішення питання про звільнення військовослужбовця із військової служби належить до виключної компетенції уповноваженого органу відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», але з`ясувати думку даного органу під час розгляду справи не виявилось можливим, так як військова частина, де проходить службу заявник, не була залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи.

Керуючись статтями 12, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заінтересована особа: Роменська міська рада (м. Ромни, Сумська область, бульвар Шевченка, 2, ).

Заінтересована особа: Липоводолинська селищна рада Роменського району Сумської області (сел. Липова Долина Роменського району Сумської області, вул. Полтавська, 32, ).

Повне рішення складене 12 січня 2024 року.

Суддя О. В. Кузьмінський