Номер провадження: 22-ц/813/3227/24
Справа № 521/317/21
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 ,

від відповідача ОСОБА_6 не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Одеської міської ради не з`явились,

переглянувши справу №521/317/21 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб Одеської міської ради, ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації, знесення самочинного будівництва, перерозподіл часток у спільній частковій власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2023 року у складі судді Тополевої Ю.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_7 , звернувшись 12 січня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що разом із дочкою ОСОБА_5 є співвласником 212/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 14 серпня 1997 року. Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_8 із часткою 398/1000 згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 вересня 1997 року та ОСОБА_3 із часткою 390/1000 згідно договору дарування від 20 липня 2018 року, що був укладений на підставі підроблених документів. Первісним власником 390/1000 часток квартири був ОСОБА_6 . Позивач зазначила, що до 390/1000 часток квартири самочинно без її згоди збудовано веранду і тим самим збільшено долю у майні та зайнято земельну ділянку біля будинку, яка є прибудинковою територією. Позивач вважає, що видане у 1997 року свідоцтво про право власності на 390/1000 часток квартири на ім`я ОСОБА_6 порушує права позивача як співвласника майна включенням веранди, тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_7 просила:

скасувати свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради у 1997 році ОСОБА_6 щодо 390/1000 часток квартири АДРЕСА_1 ;

знести самочинного збудовану веранду, що входить у 390/1000 часток квартири АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 ;

перерахувати частки у квартирі АДРЕСА_1 відповідно до належної площі квартири;

стягнути судові витрати (т.1 а.с.2-11).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.50-51).

Відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_9 позов не визнала, зазначивши, що у липні 2018 року сім`я переїхала жити до квартири, з сім`єю позивачів стосунки не склалися через численні скарги до органів влади, поліції тощо. Позов є безпідставним, що вказує на зловживання матеріальними та процесуальними правами. Веранда, про яку йдеться у позові, вказана у будинку ще з 1980 року, розміри веранди не змінювались, лише було замінено дерев`яні стіни на кам`яні. Позивач проживає в будинку більше 40 років та достеменно знає, що веранда існувала у будинку з самого початку та, відповідно, не була побудована після 2018 року. Позивач спотворила факти у вигідному для неї контексті та подала позов із завідомо неправдивою інформацією. Вимога про скасування свідоцтва про право власності безпідставна. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Вимога про знесення веранди безпідставна. Вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за наявності двох умов: доведеності факту порушення прав та того, що будівництво є самочинним. Позивач не є власником чи користувачем земельної ділянки, на якій нібито було самочинного збудовано веранду, так як таким власником землі є територіальна громада міста Одеси. Позивач не є власником суміжної земельної ділянки. З позову не вбачається, чим саме веранда порушує права позивача, веранда прилягає до квартири ОСОБА_3 з внутрішньої сторони, а з зовнішньої сторони до прибудинкової території. Наявність чи відсутність веранди жодним чином не впливає на можливість позивача вільно володіти своїм майном та розпоряджатися своїми правами. При подання позову не дотримано обов`язкової умови, а саме доведеності порушення прав позивача. Позивачем не надано доказів того, що веранда є самочинним будівництвом. Вимоги про перерозподіл часток безпідставні. Питання щодо зміни часток у судовому порядку вирішується лише за відсутності згоди інших співвласників. Позивач не довела, що вжила заходів для досудового врегулювання спору, що зверталась до інших співвласників з ініціативою проведення перерозподілу часток. Крім того, позивач не вказала, як саме вона просить перерозподілити частки між співвласниками, не надала розрахунків та експертних висновків. Не встановивши, в чому саме полягає порушення прав позивача, неможливо встановити, чи підлягають такі права захисту в обраний позивачем спосіб. Відповідач заявила по застосування строку позовної давності до вимог, пов`язаних зі видачею у 1994 році ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на житло на 390/1000 часток квартири (а.с.76-84).

На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року комунальним підприємством «Міське агентство з приватизації житла» надано копії документів приватизації 212/1000 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_1 (т.1 а.с.136-141).

На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року Управлінням державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради надано копії документів реєстраційної справи №101 об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.154-222).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.2 а.с.121-122).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.218-220).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині залишення без задоволення позовних вимог про перерахунок часток у квартирі відповідно до належної площі квартири і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в частині про перерахунок часток у квартирі (т.3 а.с.26-31).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення в оскаржуваній частині з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Підставою для звернення до суду з вимогою про перерахунок часток у спільній частковій власності був невірний розрахунок часток при приватизації квартири ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 з подальшим відчуженням частки ОСОБА_6 третім особам, зокрема з відсутністю у складі приватизованого майна веранди у спірній квартирі. Судом першої інстанції не були враховані положення Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №55 від 18 червня 2007 року при встановленні при приватизації житла. Так, пунктом 3.7 даної Інструкції встановлено, що розрахунок розміру часток у спільній частковій власності на квартири, що приватизується, провадиться відповідно до додатка 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15 вересня 1992 року №56 (із змінами). На момент приватизації своєї частки спірної квартири ОСОБА_6 у 1994 році були дійсні Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХП від 19 червня 1992 року та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56, яким у частині 1 пункту 5 передбачена передача займаних квартир (будинків) у приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Відповідно до пункту 7 даного Положення загальна площа квартири (будинку) визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири (будинку), веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас, які враховуються з використанням таких коефіцієнтів: для лоджій 0,5, для балконів, терас 0,3. За відсутності технічного паспорту 1994 року та розпорядження МВК Приморського району м. Одеси про затвердження технічного висновку №2928 від 13 лютого 1980 року про обстеження веранди, якою користувався ОСОБА_6 , неможливо встановити правовий статус веранди, її розміри та чи входила веранда до загальної площі квартири. На час розгляду справи у матеріалах справи відсутні документи щодо приватизації 398/1000 та 390/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , що унеможливлює встановлення всіх обставин щодо приватизації, зокрема щодо наявності веранди, її стану на момент приватизації. Ухвали суду про витребування доказів виконані неналежно, повторно для виконання суд ухвали не направив. Суд розглянув справу без належного повідомлення відповідача ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_3 не надала жодного доказу щодо технічних характеристик квартири для спростування твердження позивача стосовно статусу веранди. Суд не дав належну оцінку доказам, які підтверджують експлуатацію ОСОБА_3 реконструйованої веранди, що не прийнята в експлуатацію.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що виключно порушене, не визнане або оспорюване право позивача підлягає судовому захисту. У разі відсутності такого порушеного права суд не наділений можливістю його захистити, застосувавши при цьому ефективний спосіб захисту. Твердження апелянта про не зазначення судом форми, в якій позивач повинна була звернутись до співвласників, не мають сенсу, адже позивач особисто надала суду пояснення, що вона взагалі не зверталась до відповідачів із відповідним зверненням ні усно, ні письмово. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Якщо ж таке право не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову. Позивач просила суд здійснити перерахунок часток у квартирі, при цьому не зазначила, яким саме чином суд повинен здійснити такий перерахунок. Позивачем не надано ні розрахунку спеціаліста у відповідній галузі, ні клопотання про проведення експертизи. Заявлення клопотання про проведення судової експертизи не може залежати від умови надання додаткових доказів. Якщо у позивача існує потреба в судовій експертизі вже при поданні позову, як у даній справі, позивач повинен одразу подати таке клопотання, не ставлячи таке клопотання у залежність від якихось не передбачених законодавством умов. Щодо ненадання КП «Міське агентство з приватизації» витребуваних документів (інвентаризаційних справ), то такі доводи не відповідають дійсності, так як наявний у підприємства пакет документів було надано суду, а на повторну ухвалу суду підприємство повідомило, що вже надало наявні документи. Щодо неналежного повідомлення відповідача ОСОБА_6 , то позивач вдається до формалізму та не пояснює, яким чином повідомлення даного відповідача порушило процесуальні права позивача та вплинуло на ухвалення рішення. Суд направляв судові повістки за останньою відомою адресою, яку сама позивач і повідомила. Якщо позивач вбачає порушення своїх прав саме під час приватизації 1994 року, то не зрозуміло, чому майже 30 років вона не заявляла до співвласників жодних вимог, не зверталась із пропозицією перерозподілу часток. Вказана обставина підтверджує доводи відповідача про те, що права позивача не порушені, що позов був поданий заради позову, а не через порушення її прав, через конфлікти позивача із співвласниками, які вона сама і провокує (т.3 а.с.62-67).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині без змін з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_7 , ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності в рівних частках 212/1000 часток квартири спільного заселення (комунальної) загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 14 серпня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації від 14 серпня 1997 року №101561 (т.1 а.с.14, 15, 16-17, 39, 40, 137-141).

ОСОБА_8 належало на праві приватної спільної часткової власності 398/1000 часток квартири спільного заселення (комунальної) загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 18 вересня 1997 року за №0689 Органом приватизації державного житлового фонду Приморського району на підставі розпорядження органу приватизації від 18 вересня 1997 року №689 (т.1 а.с.20, 21, 22-24, 41).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.68).

ОСОБА_5 належить на праві приватної спільної часткової власності 398/1000 часток квартири спільного заселення (комунальної) загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим у Спадковій справі №12/2021 державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Мельник Л.В. 23 червня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №2-525, після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.4, 5, 6).

ОСОБА_6 належало на праві приватної спільної часткової власності 390/1000 часток квартири спільного заселення (комунальної) загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 23 листопада 1994 року за № НОМЕР_1 Органом приватизації державного житлового фонду Приморського району на підставі розпорядження органу приватизації від 23 листопада 1994 року №1636 (т.1 а.с.86).

ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності 390/1000 часток квартири спільного заселення (комунальної) загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено Договором дарування частини квартири, укладеним між ОСОБА_10 (до розірвання шлюбу ОСОБА_11 ) та ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. 20 липня 2018 року, зареєстрованим в реєстрі за №1397. ОСОБА_12 390/1000 часток квартири належало на підставі Договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бурудук М.Д. 26 квітня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №1383 (т.1 а.с.42, 87-88, 154-222).

Отже, згідно чинних правовстановлюючих документів, на підставі яких внесено інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за адресою: АДРЕСА_2 обліковується квартира спільного заселення (комунальна) загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, що станом на час вирішення судом першої інстанції спору належала на праві приватної спільної часткової власності:

212/1000 часток ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ;

398/1000 часток ОСОБА_5 ;

390/1000 часток ОСОБА_3 ,

що в цілому складає 1 (одиницю) (212/1000+398/1000+390/1000 = 1000/1000 = 1/1 = 1).

Вказані частки квартири спільного заселення (комунальної) загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м визначені при приватизації житла у 1994, 1997 року, в подальшому відображались у договорах дарування частини квартири у 2003, 2018 роках та свідоцтві про спадщину за заповітом у 2021 році.

Позовні вимоги в частині перерахунку часток у спільній частковій власності на квартиру обґрунтовано тим, що при приватизації квартири у 1994 році ОСОБА_6 не було враховано у складі майна, що приватизувалось, літньої веранди.

В справі відсутні належні та допустимі докази того, що станом на час приватизації ОСОБА_6 у 1994 році займаного ним житла в квартирі спільного заселення, рівно як і на час приватизації ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у 1997 році займаного ними житла в квартирі спільного заселення, рівно як і на час приватизації ОСОБА_8 у 1997 році займаного ним житла в квартирі спільного заселення у склад жилих та підсобних приміщень квартири підлягала включенню веранда, що за доводами позивача ОСОБА_7 була самочинно збудована, а потому самочинно реконструйована та фактично перебувала у користуванні ОСОБА_6 , а наразі фактично перебуває у користуванні ОСОБА_3 .

Наявна в справі документація обліковує нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 як квартиру спільного заселення (комунальну) загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень.

Питання щодо законності веранди, належності/неналежності такої до самочинного будівництва, рівно як і включення/не включення даного приміщення у склад підсобних приміщень квартири тощо відноситься до компетенції Одеської міської ради, органів, що здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль та реєстраційні функції в залежності від того, яке питання постає.

Позивач пред`явила взаємовиключні вимоги, а саме про знесення веранди як самочинного будівництва та про перерахунок часток у спільній частковій власності на квартиру з урахуванням наявної веранди.

Співвласниками спірної квартири наразі є ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Отже, за наявності підстав для зміни часток у спільній частковій власності на квартиру сторонами у справі (позивачами, відповідачами) мають бути всі співвласники, а не вибірково. В даному випадку співвласник ОСОБА_5 є третьою особою, а не позивачем чи відповідачем.

Позивач ОСОБА_7 просить здійснити перерахунок часток у спільній частковій власності на квартиру при цьому на надає документів, які б вказували на зміну часток, не надає розрахунку часток чи експертного висновку, які б ґрунтувалися на дослідженні та аналізі відповідності технічної характеристики квартири правовстановлюючим документам на таку всіх співвласників.

Перерахунок часток у спільній частковій власності може мати місце виключно у разі законної зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна та завжди тягне за собою обов`язкове приведення правовстановлюючих документів кожного із співвласників у відповідність до перерахованих часток у спільній частковій власності на об`єкт нерухомого майна.

В силу визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, що переглядається, відсутні докази, достатні для висновку про наявність підстав для перерахунку часток співвласників квартири загального заселення, що встановлені при приватизації мешканцями у 1994, 1997 році займаних ними приміщень у квартирі.

Правові підстави для задоволення позовних вимог в частині перерахунку часток у праві спільної часткової власності на квартиру відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача ОСОБА_6 не мають наслідком скасування рішення суду в частині перерахунку часток, так як ОСОБА_6 наразі не є співвласником квартири, крім того не оскаржує судове рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб Одеської міської ради, ОСОБА_5 про перерозподіл часток у спільній частковій власності на нерухоме майно залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 січня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова