Справа № 446/1066/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

справа №446/1066/22;

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача Попівняк Назарій Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2022 представниця позивачки ОСОБА_1 - адвокат Сєргєєва Ольга Ігорівна подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обгрунтуванні заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_1 01.08.2018 за договором позики (розпискою) позичила грошові кошти в сумі 6000 доларів США ОСОБА_2 терміном на один рік під 5% річних. На підтвердження при фактичному одержанні вищевказаної суми, позичальником надано розписку від 01.08.2018, яка була написана відповідачкою власноручно. У борговій розписці від 01.08.2018, ОСОБА_2 зобов?язалася повернути позичені грошові кошти протягом одного року, тобто, до 01.08.2019. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідачка свого боргового зобов?язання не виконала. Від пропозиції позивачки погашати заборгованість частинами, Відповідачка відмовилася. ОСОБА_1 01.07.2019 за договором позики позичила грошові кошти в сумі 6000 доларів США ОСОБА_2 терміном на один рік під 7% річних. На підтвердження при фактичному одержанні вищевказаної суми, позичальником надано розписку від 01.07.2019, яка була написана відповідачкою власноручно. У борговій розписці від 01.07.2019, ОСОБА_2 зобов`язалася повернути позичені грошові кошти протягом одного року, тобто, до 01.07.2020. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідачка свого боргового зобов`язання не виконала. Від пропозиції Позивачки погашати заборгованість частинами, відповідачка відмовилася. Станом на сьогодні відповідачка ОСОБА_2 поміняла номер свого телефону, на зв?язок із позивачкою не виходить. У зв`язку із чим позивачка змушена звернутись до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у сумі 498361,86 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

08.08.2022 представниця позивачки усунула вказані в ухвалі суду від 29.07.2022 недоліки позовної заяви.

22.09.2022 представником ОСОБА_1 - адвокатом Сєргєєва О.С. подано заяву про вжиття заходів про забезпечення позову, однак ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у задоволенні заяви відмовлено.

31.01.2023 Львівським апеляційним судом ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.09.2022 скасовано та ухвалено нову постанову, якою заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28.09.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19.10.2022 відповідачкою ОСОБА_2 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що з позовними вимогами позивачки не погоджується та повністю оспорює факт написання розписок і отримання грошових коштів за цими розписками, оскільки в даний період часу не перебувала на території України. Просить суд витребувати у позивачки ОСОБА_1 оригінали розписок та призначити проведення судової почеркознавчої експертизи.

23.11.2022 ухвалою суду розгляд цивільної справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання по даній справі підготовчим засіданням, яке призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 07.03.2023 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 16.03.2023 задоволено клопотання представника відповідача про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, провадження у справі зупинено.

10.04.2023 до суду надійшло клопотання експерта Львівського НДІСЕ про надання додаткових матеріалів для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 10.04.2023 провадження у справі поновлено.

09.05.2023 представником відповідача надано додаткові документи з метою надання експерту порівняльних взірців почерку ОСОБА_2

17.05.2023 скеровану до Львівського НДІСЕ для проведення експертизи згідно ухвали суду від 16.03.2023.

16.08.2023 до суду надійшов висновок судового експерта №1181-Е від 11.08.2023.

Ухвалою суду від 04.09.2023 провадження у справі поновлено.

26.04.2024 ухвалою суду призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

02.10.2024 із науково-дослідного інституту судових експертиз повернулася цивільна справа 446/1066/22.

Ухвалою суду від 07.10.2024 провадження у справі поновлено.

У підготовчому засіданні 05.11.2024 представник відповідача ОСОБА_2 - Попівняк Н.М. подав до суду клопотання про призначення судової технічної експертизи документів, однак ухвалою суду від 05.11.2024 у задоволені даного клопотання було відмовлено.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Відповідачка та представник відповідачки в судове засідання не з`явились, однак через канцелярію суду представником було подано заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням в цей час в іншому судовому засіданні. Суд вважає, що відсутні підстави для відкладення судового засідання, оскільки згідно вимогами ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду №658/1141/18 неявка у судове засідання учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки сторони до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 01.08.2018 між сторонами було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 6000 доларів США терміном на рік під 5% в ОСОБА_1 , тобто термін повернення боргу закінчується 01.08.2019.

На підтвердження отримання вищевказаної суми ОСОБА_2 власноручно написала розписку від 01.08.2018 та підписала її. Оригінал розписки знаходиться в матеріалах справи. (а.с.91)

Також, ОСОБА_1 , 01.07.2019 за договором позики (розпискою) позичила грошові кошти в сумі 6000 доларів США ОСОБА_2 терміном на один рікпід 7% річних, тобто термін повернення боргу за даною розпискою закінчується 01.07.2020.

На підтвердження отримання вищевказаної суми ОСОБА_2 власноручно написала розписку від 01.07.2019 та підписала її. Оригінал розписки знаходиться в матеріалах справи. (а.с.92)

Як стверджує позивачка, добровільно заборгованість за договором позики відповідачка не повертає позивачці, всі пропозиції позивачки погашати заборгованість частинами відповідачка відмовилась, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.

На переконання позивачки, так як предметом договорів позики від 01.08.2018 року та від 01.07.2019 року є грошові кошти, визначені у доларах США, то передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, а втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. При таких обставинах, враховуючи те, що відповідачка не виконала покладене на неї грошове зобов?язання щодо повернення суми позики, остання несе відповідальність за невиконання грошового зобов?язання у вигляді обов?язку на вимогу позивачки сплатити суму боргу в гривнях, відсотки за користування сумою позики (в межах строку договору),а також 3% річних від простроченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня, після закінчення дати договору.

Судом встановлено офіційний курсу НБУ станом на 28.07.2022 вартість валюти долара США з розрахунку 1 долар США становить - 36,56 грн.

Отже заборгованість за договором позики від 01.08.2018 становить: 219 360 грн - основна сума боргу; 10 968 грн - 5% річних від основної суми боргу; 19 679,28 грн. - 3% річних від основної суми боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02.08.2019 по 28.07.2022. Всього сума боргу за розпискою від 01.08.2018 складає 250 007,28 грн.

Заборгованість за договором позики від 01.07.2019 становить: 219 360 грн - основна сума боргу; 15 355, 20 грн - 7% річних від основної суми боргу; 13 639, 38 грн. - 3% річних від основної суми боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02.07.2020 по 28.07.2022. Всього сума боргу за розпискою від 01.07.2019 складає - 248 354, 58 грн.

Відтак суд встановив, що між сторонами виник спір щодо договірного зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики, який регулюється загальними положеннями про зобов`язання Глави 47 Книги п`ятої Зобов`язальне право та відповідними нормами параграфу 1 Позика Глави 71 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд виходить з таких мотивів та положень закону відповідно до встановлених спірних правовідносин.

Так, відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ст.1046 ЦК України

Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Досліджуючи надані позивачем розписки, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 6000 доларів США в ОСОБА_1 , які зобов`язався повернути до 01.08.2019 зі сплатою 5% річних за однією розпискою та встановлено, що згідно другої розписки ОСОБА_2 отримала 6000 доларів США в ОСОБА_1 , які зобов`язалась повернути до 01.07.2020 зі сплатою 7% річних.

Оспорення відповідачкою факту написання нею розписок від 01.08.2018 та 01.07.2019 і як наслідок отримання коштів за цими розписками, а також заперечення справжності її підпису є безпіставними, оскільки висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 1849 від 24.09.2024 встановлено, що рукописний текст та підпис у розписках від 01.08.2018 та 01.07.2019 виконані ОСОБА_2 .

Позивач є держателем оригіналу розписки, а тому вважається позикодавцем. А наявність оригіналу боргової розписки у позивача, як кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Так, ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, з урахуванням встановлених конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений договір позики від 01.08.2018 на суму 6000 доларів США із сплатою 5% річних, а також був укладений договір позики від 01.07.2019 на суму 6000 доларів США зі сплатою 7% річних, що підтверджено розписками, які в свою чергу, як документи, підтверджують укладення самого договору, його умови та засвідчують отримання вказаної грошової суми. При цьому, розписки містять зобов`язання про повернення боргу позичальником.

Відтак, враховуючи те, що відповідач не виконав зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики, а тому вимога позивача є підставною і позов в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу підлягає до задоволення.

Щодо вирішення позову в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 19 679, 28 грн. за розпискою від 01.08.2018 та 15 355, 20 грн. за розпискою від 01.07.2019 на підставі ст. 625 ЦК України, то суд виходить з наступного.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманих ним грошових коштів належних до сплати кредиторові.

При обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Суд враховує, що грошове зобов`язання, яке виникло у відповідача на підставі розписки від 01.08.2018 залишається невиконаним за період з 02.08.2019 по 28.07.2022, та на підставі розписки від 01.07.20219 за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02.07.2020 по 28.07.2022. Відтак за вказаний період позивач має право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми.

Отже, щодо нарахування 3% річних суд виходить з такого розрахунку: кількість днів користування коштами з 02.08.2019 по 28.07.2022 становить 1092 дні. Загальна сума 3% річних за вказаний період становить 19 670,28 грн. (219 360 грн х 1092 днів х 3/100/365 = 19670,28 грн). А кількість днів користування коштами за період з 02.07.2020 по 28.07.2022 становить 757 днів. Загальна сума 3% річних за вказаний період становить 13 639,38 грн. (219 360 грн х 757 днів х 3/100/365 = 13 639,38 грн)

За таких обставин, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних в сумі 19 670, 28 за розпискою від 01.08.2018 та 13 639, 28 за розпискою від 01.07.2019.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4983,62 грн.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 498 361,86 грн. (чотириста дев`яносто вісім тисяч триста шістдесят одну гривню 86 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 4983,62 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят три гривні 62 коп.)

Заходи забезпечення позову згідно постанови Львівського апеляційного суду від 31.01.2023 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 09 січня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП невідомий місце проживання: АДРЕСА_2 )

Суддя Т.І. Котормус