Справа № 203/2831/21
Провадження № 2-др/203/12/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

16.05.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

встановив:

16.04.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в системі «Електронний суд» звернувся представник позивача адвокат Трофімов Д.Ю. із заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, заявник) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО», страхова компанія, відповідач) про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, в якій заявник (позивач) просить суд:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18500,00 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування вимог заяви представник заявника зазначив, що протягом судового розгляду справи позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 18500,00 грн, на підтвердження чого представник позивача надав суду: договір про надання професійної правничої допомоги від 29.04.2021 року разом з додатковими угодами до нього, акт прийому-передачі послуг від 15.04.2024 року за договором про надання правової допомоги від 29.06.2021 року.

З огляду на викладене, на підставі положень ст. 270 ЦПК України представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

29.04.2024 року в системі «Електронний суд» представник відповідача подав до суду заперечення проти заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій зазначив, що представник позивача не подав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тому така заява повинна бути залишена без розгляду.

При цьому представник відповідача послався на те, що частина судових засідань, про які вказано в акті, не проводились, та представник позивача не надав доказів сплати коштів на правову допомогу, відповідно до умов договору. Так, представник відповідача стверджує, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Чергове судове засідання з розгляду заяви було призначене судом на 16.05.2024 року об 11:00 годині, в яке учасники справи не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд заяви за його відсутності та підтримав вимоги заяви у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, керуючись положеннями ст. ст. 211, 223, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, розглянув заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за відсутності учасників справи.

Під час розгляду судом заяви про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, в межах розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що рішенням суду від 11.04.2024 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 : 311496,60 грн (триста одинадцять тисяч чотириста дев`яносто шість гривень 60 копійок) розміру страхового відшкодування, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» від 07.02.2019 року СТД №3989733; 9531,70 грн (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять одна гривня 70 копійок) розміру пені, відповідно до п.23.8 договору добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Автокласика» від 07.02.2019 року СТД №3989733; 31460,85 грн (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят гривень 85 копійок) розміру інфляційних втрат, відповідно до ст. 625 ЦК України; 7834,28 грн (сім тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 28 копійок) розміру 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3603,20 грн.

На підтвердження факту понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача адвокат Трофімов Д.Ю. надав суду копії: ордера на надання правничої (правової) допомоги від 15.04.2023 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №29/06/2021 від 29.06.2021 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3967 від 08.11.2018 року, акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 15.04.2024 року до договору про надання правової допомоги №29/06/2021 від 29.06.2021 року та додаткових угод до нього, підписаний сторонами, за змістом якого Адвокатським бюро «Трофімов Дмитро Юрійович» в особі керуючого бюро Трофімова Д.Ю., склали акт про приймання виконаних робіт за договором про надання правової допомоги на загальну суму 18500,00 грн, а саме: складання та подання позовної заяви 19.07.2021 року 5000 грн, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях: 30.11.2021 року, 01.02.2022 року, 25.08.2022 року, 07.12.2022 року, 20.01.2023 року, 13.03.2023 року, 20.09.2023 року, 13.12.2023 року, 11.04.2024 року по 1500 грн за кожне; додаткової угоди до договору №29/06/2021 про надання правової допомоги від 15.04.2024 року, додаткової угоди до договору №13/07/2021 від 28.12.2021 року, договору про надання правової допомоги від 29.06.2021 року №29/06/2021, додаткової угоди до договору №13/07/2021 про надання правової допомоги від 29.06.2021 року, додаткової угоди до договору №13/07/2021 від 01.03.2022 року, додаткової угоди до договору №13/07/2021 від 04.04.2023 року.

Відповідно до протоколів судових засідань від 30.11.2021 року, 01.02.2022 року, 25.08.2022 року, 07.12.2022 року, 20.01.2023 року, 13.03.2023 року, 20.09.2023 року, 13.12.2023 року, 11.04.2024 року участь у судових засіданнях брав, зокрема, представник позивача адвокат Трофімов Д.Ю.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення з цього приводу додаткового рішення.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 8, 10 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо , зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати .

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до положень ст. ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, провадження №12-14гс22).

Суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа №815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа №826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа №922/1163/18).

При цьому, як зазначив Верховний Суд, у своїй правовій позиції, викладеній в постанові від 16.04.2020 року по справі №727/4597/19, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність, тому до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148. Останні не визначають порядку здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. При цьому відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, тому адвокат може видавати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку тощо), який і буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналіз викладеного вище вказує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як, зокрема, захист, представництво.

Так, позивачу була надана у справі професійна правнича допомога адвокатом Трофімовим Д.Ю., який на підтвердження понесених позивачем витрат, надав суду належні та допустимі доказі, які вказують на те, що протягом судового розгляду справи позивачу була надана правнича допомога адвоката у загальному розмірі 18500,00 грн, відповідно до умов договору. Таку суму витрат позивача на професійну правничу допомогу суд вважає співмірною, розумною та пропорційною складності справи.

Водночас на підставі положень ст. 141 ЦПК України відшкодуванню позивачу підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме: 360320,43 грн х 18500,00 грн : 380320,43 грн = 17527,14 грн.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення та відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог у розмірі 17527,14 грн.

Тому суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, про що ухвалити додаткове рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17527,14 грн (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять сім гривень 14 копійок).

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ф.М. Ханієва