Справа № 465/5985/23
Провадження 2/465/1307/24
РІШЕННЯ

Іменем України

26.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивують тим, що 27.09.2022 року о 08 год. 45 хв. у м. Львів, на перехресті вул.Кульпарківська-Окружна-Антоновича, водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку вул. Перфецького по вул. Кульпарківській, проїхав на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який їхав по вул. Окружній на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Такими своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 8.7.3.е ПДР України. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.04.2023 у справі №450/1488/23 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаної вище ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.124 КУпАП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_3 , яка на момент реєстрації перебувала та перебуває на даний час у шлюбі з ОСОБА_4 , відтак даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказують, що автомобіль ОСОБА_5 , зіткнувшись з автомобілем ОСОБА_4 , завдав автомобілю останнього пошкодження лівої передньої частини автомобіля. Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ №31222 від 09.12.2022, складеному оцінювачем ОСОБА_8 станом на дату оцінки 27.09.2022 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_5 (з врахуваням ПДВ на запчастини та матеріали) внаслідок ДТП 27.09.2022 становить 544137,67 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT CC , р.н. НОМЕР_6 була застрахована у ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» на підставі полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AP/6197791 від 20.04.2022 зі строком дії з 21.04.2022 до 20.04.2023. Відповідно до умов даного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн. 19.07.2023 ТДВ «СК «МОТОР-ГАРАНТ» здійснено відшкодування ОСОБА_3 шкоди, завданої описаною вище ДТП в розмірі 30000 грн. Враховуючи, що Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг НБУ ухвалив рішення про тимчасове зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, яке набирає чинності з 06.12.2022 року, відшкодування завданої шкоди здійснене Моторним (транспортним) страховим бюро України.

Відтак, залишок невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП складається із вартості відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 414137,67 грн., вартості проведення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ №31222 від 09.12.2022, що складає 3000 грн., та витратами на послуги евакуатора для переміщення пошкодженого автомобіля після ДТП в сумі 2200 грн., які підлягають стягненню з винуватця ДТП, а саме ОСОБА_5 .

Окрім цього, зазначають, що через протиправну поведінку відповідача, Позивачу ОСОБА_3 були спричинени моральні страждання у зв`язку з пошкодженням її автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Зокрема, внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачка після ДТП не мала змоги використовувати власний автомобіль, зокрема для доїзду від дому до роботи. Виходячи із засад розумності та справедливості, зважаючи на глибину пережитих позивачем душевних страждань, заподіяну їй моральну шкоду від ДТП з ОСОБА_5 позивачка оцінює у розмірі 20 000 грн.

Також, через протиправну поведінку відповідача, Позивачу ОСОБА_4 також були спричинені моральні страждання у зв?язку з пошкодженням його автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Зокрема, внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач після ДТП не мав змоги використовувати автомобіль. Зазначає, що відстань від дому до роботи є великою, оскільки ОСОБА_4 проживає в смт. Великий Любінь, Львівського району, Львівської області, а працює в м.Львові по вул. Чернігівській, що додатково порушувало усталений спосіб життя, змушувало витрачати більше часу на дорогу з дому до роботи та в зворотному напрямку, оскільки ОСОБА_4 був позбавлений можливості використовувати автомобіль. Крім цього, ОСОБА_4 був змушений витрачати час для відновлення свого порушеного права, судові засідання та листування з страховою та винуватцем ДТП. Виходячи із засад розумності та справедливості, зважаючи на глибину пережитих позивачем душевних страждань, заподіяну йому моральну шкоду від ДТП з ОСОБА_5 . Позивач оцінює у розмірі 30 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, просять стягнути стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 414137,67 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 30000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 3000,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2200,00 грн. витрат на послуги евакуатора для переміщення пошкодженого автомобіля після ДТП.

Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача - адвоката Кулака І.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відзив мотивує тим, що наданий позивачами звіт вважає суперечливим, сумнівним та необ?єктивним. Як зазначено у самому звіті 30.11.2022 ФОП ОСОБА_9 надійшло замовлення від ОСОБА_3 на оцінку Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2 . Також, у вказаному звіті зазначено, що 30.11.2022 о 14.00 год. за адресою м. Львів, вул. Хуторівка,32 пред?явлено вказаний автомобіль. Однак, СПД ОСОБА_10 , як і експерт Савицький Д.Є. свою діяльність здійснюють у м. Київ. Викликає сумнів можливості в один день отримати замовлення на оцінку та о 14.00 год. її провести у м. Львів. Також, із фотографій, які долучені до матеріалів позовної заяви та які нібито робились під час огляду транспортного засобу неможливо встановити їх ані дату, ані час. Окрім цього, вказує, що огляд експертом ОСОБА_8 проводився за відсутності замовника огляду та іншого учасника ДТП, що знову ставить під сумнів проведення огляду та об?єктивність звіту. Окрім того, сам зміст звіту містить значну кількість недостовірної інформації, зокрема щодо визначення ринкової вартості автомобіля Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_5 , 2017 року випуску, суму відновлюваного ремонту автомобіля, визначеного експертом в розмірі 544 137,67 грн. Також вказує на те, що як відомо відповідачу у даній справі позивачі станом на день здійснення огляду автомобіля 09.12.2022 здійснили ремонт транспортного засобу, однак матеріали позовної заяви не містять доказів понесених на це витрат. Відтак, вважає, що позивачами не доведено розміру матеріальної шкоди, окрім витрат на послуги евакуації авто в розмірі 2200 грн.

Окрім цього, позивачі у позовній заяві не довели і документально не підтвердили заподіяння їм душевних страждань після ДТП, чи будь-яких інших незручностей через невикористання автомобіля, а також не вказано період, протягом якого автомобіль не використовувався та тривали такі незручності. Окрім того, у позивачів у власності є два автомобілі - окрім автомобіля Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_7 , 2017 року випуску у власності ОСОБА_4 перебуває автомобіль Ford Kuga, державний номер НОМЕР_8 , 2012 року випуску, про який позивач замовчує.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судових засіданнях позов визнав частково в частині стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин та сплаченою сумою страхового відшкодування, з урахуванням висновку експерта №1307-Е від 25.07.2024 та понесені витрати на евакуацію транспортного засобу. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачів зазначеної у позовній заяві суми моральної шкоди заперечив.

Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що 27.09.2022 о 08 год. 45 хв. у м.Львові на перехресті вул.Кульпарківська-Окружна-Антоновича, водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку вул. Перфецького по вул. Кульпарківській, проїхав на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем SKODA, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який їхав по вул. Окружній на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Такими своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 8.7.3.е ПДР України.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.04.2023 у справі №450/1488/23 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 25.04.2023.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2022, а також вина у такій ОСОБА_5 , визначена судовим рішення, яке набрало законної сили, в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у ході розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 23.11.2021 власником транспортного засобу "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (далі - Закон № 1961-IV).

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом зазначеного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 2 ст. 34 Закону страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

За положеннями статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Позивачами у поданій позовній заяві зазначається, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 , як володільця автомобіля марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Мотор-Гарант» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6197791 від 20.04.2022.

Вказане стороною відповідача не заперечується.

Як стверджували позивачі у позовній заяві ОСОБА_3 , як власниця пошкодженого транспортного засобу, звернулася до ТДВ «СК «Мотор-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування.

19.07.2023 Моторним (транспортним) страховим бюро України перераховано на банківський рахунок позивачки ОСОБА_3 130000,00 грн., що підтверджується Рухом коштів по картці ОСОБА_3 від 01.08.2023.

Відповідно до Звіту №31222 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 09.12.2022, складеного оцінювачем ОСОБА_8 , ринкова вартість транспортного засобу "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 складає 680935,20 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ (з врахуванням ПДВ на запчастини та матеріали) - 544137,67 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу - 323140,79 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач покликається на те, що сума страхового відшкодування, виплачена їй МТСБУ, є недостатньою для повноцінного ремонту автомобіля, оскільки вартість завданих їй збитків є значно вищою.

В подальшому, за клопотанням представника відповідача ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.03.2024 призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку судового експерта №1307-Е від 25.07.2024, за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість транспортного засобу "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 , до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2022 становить 466590,00 грн.; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2022, становить 305674,13 грн.

Відтак, у справі наявний Звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ та Висновок за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи про вартість матеріальних збитків автомобіля "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 , завданих внаслідок ДТП, яка мала місце 27.09.2022.

Оцінюючи наведені звіт та висновок з точки зору їх належності та допустимості в процесі доказування у даній справі, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч.1 ст.106 ЦПК України).

За правилами ст. 31.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» передбачено, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

Враховуючи п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», суд обирає серед наданих варіантів той, який більш реальний та об`єктивний, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати, що висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, від 20.12.2023 у справі № 172/313/21.

Якщо у наданому учасником справи висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, він не є належним та допустимим доказом.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).

Як вбачається з наданого до позовної заяви стороною позивача Звіту №31222 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 09.12.2022, складеного оцінювачем ОСОБА_8 , у такому не зазначено, що оцінювач був попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та що такий підготовлено для подання до суду.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги Звіт №31222 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 09.12.2022 як належний доказ по справі.

При цьому, суд вбачає, що саме висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи№1307-Е від 25.07.2024 об`єктивно визначає вартість пошкоджень автомобіля "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 , є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивача, узгоджується з іншими матеріалами справи, складений судовим експертом згідно з вимогами ст.106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на те, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 130000,00 грн, то суд приходить до висновку, що оскільки виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, то з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, підлягає стягненню на користь позивача різниця між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Тобто, предметом спору є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває вартості витрат для відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача на її користь невідшкодовану вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, який визначений нею згідно поданого звіту №31222 від 09.12.2022, без урахування коефіцієнту фізичного зносу. Вказане підтримано і представником позивача у судовому засіданні.

У постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц, від 02 червня 2022 року у справі №638/10072/17, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартістьматеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних положень чинного законодавства України, суд зазначає, що позивачем не доведено проведення ремонтних робіт транспортного засобу, який зазнав пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2022, а відтак ним не доведено понесення більших витрат, ніж встановлено висновком експерта №1307-Е від 25.07.2024 в частині визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Враховуючи те, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування позивачу по події від 27.09.2022, в якій було пошкоджено автомобіль "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 130000,00 грн., яке не є недостатнім для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, останній зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що згідно висновку експерта №1307-Е від 25.07.2024 вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 305674,13 грн., суд вважає, що сума у розмірі 175674,13 грн. (305674,13 грн. - 130000,00 грн.) є розміром недоплаченого страхового відшкодування та підлягає стягненню із відповідача на користь позивача ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем позовних вимог, які підтримані представником позивача у судовому засіданні, та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 175674,13 грн.

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 вартості евакуації пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до наступного висновку.

Як вже зазначалось, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно Платіжної інструкції №0.0..1 від 27.09.2022 ОСОБА_4 поніс витрати на евакуацію транспортного засобу вартістю 2200,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 підлягають до стягнення понесені витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 2200,00 грн.

З приводу позовних вимог позивачів про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується доведену у встановленому порядку вину ОСОБА_5 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2022.

Як вже зазначалось, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 23.11.2021 власником транспортного засобу "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 .

Користувачем транспортного засобу "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2 , під час настання дорожньо-транспортної пригоди 27.09.2022 був ОСОБА_4 .

Так, як вбачається з Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9 від 19.09.1998 позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 19.09.1998 року.

Згідно Довідки №616, виданої 01.05.2023 Великолюбінською селищною ради Львівського району Львівської області ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки №73 від 01.05.2023 ОСОБА_4 працює у КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна лікарня" (м.Львів, вул.Чернігівська, буд.7) на посаді лікаря-хірурга-проктолога проктологічного відділення з 04.02.2003 року по даний час.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із того, що негативні наслідки, завдані позивачу ОСОБА_3 , як власнику транспортного засобу, та позивачу ОСОБА_4 , як користувачу вказаного транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2022 року, призвели до порушення звичного укладу життя позивачів, такі протягом тривалого часу перебували без засобу для пересування, останні зазнали фізичного болю та страждань.

Викладені вище обставини безумовно потягнули за собою заподіяння позивачам моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного способу життя таких, останні змушені пересуватись без автомобіля, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, у фізичному та психологічному болі та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що у позивачів у власності є окрім автомобіля Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_7 , 2017 року випуску, ще автомобіль Ford Kuga, державний номер НОМЕР_8 , 2012 року випуску, оскільки доказів вказаного суду не надано.

На підставі викладеного та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає, що на користь позивача ОСОБА_3 , як власниці транспортного засобу, який зазнав пошкоджень, до відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 , як з особи, визнаної винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, грошова сума в розмірі 15000,00 грн., а на користь позивача ОСОБА_4 , як користувача транспортного засобу, який зазнав пошкоджень - грошова сума в розмірі 10000,00 грн. Такі розміри відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає розумними та співмірними з моральними стражданнями, які заподіяні позивачам.

Суд також врахував правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрат, понесених на проведення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, до звернення до суду у розмірі 3000,00 грн. то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно дозаконудосудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина першастатті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (частина першастатті 48 ЦПК України).

Таким чином, ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди та отримання такого відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, у звіті відсутні дані, що такий підготовлений для подання його до суду, такий судом до уваги як належний доказав не брався, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку вищевказаного звіту.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а.

Разом з тим, судом взято до уваги, як належний доказ визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2022, Висновок судового експерта №1307-Е від 25.07.2024, за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Відповідно до Квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 07.05.2024 відповідачем ОСОБА_5 сплачено вартість проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 18932,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу задоволено на 42,42%, відповідач поніс судові витрати зі сплати вартості проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №1307-Е від 25.07.2024, з позивачки ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_5 підлягають до стягнення вказані судові витрати пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги в цій частині в розмірі 10901,05 грн. (57,58% від 18932,00 грн.).

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи такі не містять доказів сплати судового збору, а відтак суд вирішує питання про стягнення з сторін судового збору на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог позивача ОСОБА_3 (43,92% задоволених позовних вимог та відповідно 56,08% відмовлених позовних вимог), виходячи з розміру судового збору, який мав би бути сплачений позивачкою за заявлені нею позовні вимоги (4341,38 грн.), суд приходить до висновку, що з позивачки ОСОБА_3 на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2434,65 грн.

Окрім цього, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог позивача ОСОБА_4 (37,89% задоволених позовних вимог та відповідно 62,11% відмовлених позовних вимог), виходячи з розміру судового збору, який мав би бути сплачений позивачем за заявлені ним позовні вимоги (1211,20 грн.), суд приходить до висновку, що з позивача ОСОБА_4 на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 752,28 грн.

Також, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що з такого на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2365,65 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 10, 12,19, 141, 247,258, 259, 263-265,268,351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 175674 (сто сімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 2434 (дві тисячі чотириста тридцять чотири) гривні 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 752 (сімсот п`ятдесят дві) гривні 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 2365 (дві тисячі триста шістдесят п`ять) гривень 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 10901 (десять тисяч дев`ятсот одну) гривню 05 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 06.01.2025.

Суддя Марків Ю.С.