25.12.2024 Єдиний унікальний номер 205/4149/23
Провадження № 6/205/883/24
У Х В А Л А

Іменем України

25 грудня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілі Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань за рішенням. Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. знаходиться зведене виконавче провадження №74667474 з примусового виконання виконавчих листів: 205/4149/23, виданого 19.03.2024 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів у розмірі 50000,00 грн; №205/4149/23 виданого 19.03.2024 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 963,50 грн. Всього за двома виконавчими листами заборгованість на суму 50963,50 грн. На підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем 05.04.2024 року було відкрито виконавче провадження №74666721, № 74667281, з примусового виконання вищезазначених виконавчих листів. У зв`язку з перебуванням на виконані кількох виконавчих листів про стягнення з одного боржника 05.04.2024 року, керуючись ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем постановлено об`єднати виконавчі провадження у зведене виконавче провадження № 74667474 про що було винесено відповідну постанову. 05.04.2024 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у межах суми стягнення за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у розмірі 56 096,54 грн. Також, 05.04.2024 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника які обліковуються на відкритих розрахункових рахунках в АТ КБ «ПриватБанк» а АТ «Універсал банк». У відповідь на дану постанову АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал банк» повідомили про прийняття постанови до виконання. Станом на 12.11.2024 року на рахунок приватного виконавця кошти не надходили. Приватним виконавцем неодноразово направлялися запити до Державної фіскальної служби України щодо отримання інформації про джерела отримання боржником доходу та відкритих рахунків у фінансових установах, та до Пенсійного фонду України щодо перебування в базі персоніфікованого обліку/перебування в трудових відносинах. З отриманих відповідей Державної фіскальної служби та Пенсійного фонду України - боржник не має відкритих грошових рахунків в банківських установах та має джерело доходу (отримує) за пенсію, стипендію допомогу, заробітну плату за кодом ЄДРПОУ - ОСОБА_3 . На підставі отриманої відповіді Пенсійного фонду України - 17.05.2024 року приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та копії якої направлено боржнику та на підприємство для виконання. 04.07.2024 року приватним виконавцем було винесено вимогу щодо стану виконання постанови до ОСОБА_3 код ЄДРПОУ - жодних стягнень не надходило. Станом на 12.11.2024 року відповідь від ОСОБА_3 стосовно виконання постанови так і не надійшла. Відповідно наданої інформації МВС встановлено, що транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Виходом приватного виконавця за адресом: АДРЕСА_1 перевірити наявність майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не вдалось в зв`язку із тим, що двері вказаної квартири ніхто не відчинив. Боржник викликався до офісу приватного виконавця 10.04.2024 року, але на виклик не з`явився, про причини своєї неявки не повідомляв. Своїми діями боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню. Враховуючи вищевикладене, з метою належного виконання рішення суду, приватний виконавець просить тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

У судове засідання приватний виконавець не з`явився, в прохальній частині подання просив розгляд справи провести без його участі.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Застосування обмеження у праві виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. перебуває зведене виконавче провадження №74667474 з примусового виконання виконавчих листів: 205/4149/23, виданого 19.03.2024 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів у розмірі 50000,00 грн; №205/4149/23, виданого 19.03.2024 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 963,50 грн.

З наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що боржником було отримано постанову про відкриття виконавчих проваджень, а також постанову, якою об`єднано виконавчі провадження у зведене виконавче провадження № 74667474, та що, будучи повідомленою про наявність зобов`язань, боржник свідомо не виконує рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Таким чином, з долучених до подання доказів не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останньої у статусі боржника.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду на час подання заявником не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї цими рішеннями, суд вважає, що подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.33,43 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.260-261, ст.441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілі Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк із дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.В.Дорошенко

.