Справа № 522/9/24-Е
Провадження 2-з/522/2/24
УХВАЛА

08 січня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Проперті» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

До суду 02.01.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 - адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову, згідно якої просить накласти арешт на грошові суми та (або) майно, що належить відповідачеві, в межах ціни позову.

В обґрунтування заяви зазначено, що ТОВ «БІІР Проперті», як роботодавець, порушує законодавство про працю та права ОСОБА_1 та його неповнолітніх дітей, а саме не виплачує заробітну плату, а в т.ч. належні виплати з лікарняних, відпускних та вихідної допомоги, а також не перераховує аліменти на утримання неповнолітніх дітей згідно добровільної заяви ОСОБА_1 від 17.11.2023 року та рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2023 року. У зв`язку з чим заявник вважає, що завезення позову забезпечить відсутність зацікавленості відповідача у подальшому затягуванні розгляду справи по суті та буде мотивувати відповідача надати відповідні дані та інформацію для максимально прозорого, швидкого та об`єктивного розгляду справи та вирішення спору по суті.

На думку заявника обраний спосіб забезпечення позову, шляхом накладання арешту на грошові суми та (або) майно, що належить відповідачеві, в межах ціни позову, є адекватними способами запобігання можливих порушень прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Матеріали заяви суддя отримала 03.10.2023 року.

Дослідивши матеріали справи, подане клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником як підстави для забезпечення позову зазначено, що відповідач здійснює нецільове використання грошових коштів з боку роботодавця ТОВ «БІІР Проперті», а саме перерахування грошових коштів на рахунки інших афілійованих з відповідачем підприємств; ТОВ «БІІР Проперті» має достатньо коштів для виконання зобов`язання з оплати праці та перерахування аліментів, але витрачає кошти на інші цілі, виводить кошти з рахунків; можливість вчинення з боку генерального директора ТОВ «БІІР Проперті» ОСОБА_3 навмисних дій щодо майна з метою уникнення відповідальності майнового характеру.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованість по заробітній платі у сумі приблизно 350 000 грн., при цьому до позову не додано розрахунку такого розміру. Зазначений позов залишений без руху ухвалою суду від 05.01.2024 року. В заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що у відповідача є численні відкриті у різних банки рахунки та виявлене нерухоме майно, крім того посилається на невідповідне перерахування коштів іншим суб`єктам підприємництва. Суд зазначає, що перелічене майно, що належить відповідачу, очевидно значно перевищує заявлену приблизну суму позову.

У випадку накладання арешту на грошові кошти та/або на майно ТОВ «БІІР Проперті» відбудеться втручання в господарську діяльність підприємства, що в свою чергу, є порушенням загальних принципів господарювання, а саме: свобода підприємницької діяльності; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини та може призвести до обмеження такої підприємницької діяльності.

Суд вбачає, що така заява не є належно обґрунтованою для застосування такого виду забезпечення позову, у зв`язку з чим така заява не підглядає задоволенню.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість існування зазначених обставин без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 89, 149-153, 157, 258-261, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адв. ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 08.01.2024 року.

Суддя Домусчі Л.В.