Справа № 569/666/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівнеснької області Кучина Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Рівненської міської ради (орган опіки та піклування) про визнання фізичної особи обмежено дієздатною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, у якій просить визнати ОСОБА_2 , 1988 р.н. обмежено дієздатним.

Дослідивши матеріали заяви на предмет відповідності їх нормам Цивільного процесуального кодексу України, які регулюють порядок дотримання заявником вимог щодо подачі та форми заяви суд дійшов висновку про залишення заяви без руху, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.3ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України, заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбаченихКонституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України).

Відповідно до підпункту "е" пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Частиною першою статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як встановлено ч. 1ст. 297 ЦПК України, у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним" від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Лише за наявністю таких доказів та достатніх даних про розлад психічного здоров`я фізичної особи (ст.298 ЦПК України) суд призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

При цьому, заява не містить вмотивованого клопотання про призначення експертизи щодо встановлення психічного стану особи.

Також, ОСОБА_1 не долучено до заяви докази, які підтверджують обставини, що свідчать саме про психічний розлад, який істотно впливає на здатність ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (наприклад виписки із історії хвороби (амбулаторної картки хворого), довідки про знаходження, перебування на обліку особи у психіатричних лікувальних закладах, тощо), що є необхідним для вирішення питання про призначення для встановлення його психічного стану судово-психіатричної експертизи.

Будь-яких документів на підтвердження того, що ОСОБА_2 страждає на будь-який психічний розлад на день подання заяви, суду не додано.

Акт про фактичне місце проживання, долучений до заяви не свідчить про наявність саме психічного розладу.

Крім того, відповідно до ст. 37 ЦК України, правовими наслідками обмеження цивільної дієздатності фізичної особи є таке. Над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відмова піклувальника дати згоду на вчинення правочинів, що виходять за межі дрібних побутових, може бути оскаржена особою, цивільна дієздатність якої обмежена, до органу опіки та піклування або суду. Одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлює над нею відповідно піклування і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над обмежено дієздатними особами піклувальника, а саме за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Отже, призначення піклувальника у разі визнання особи обмежено дієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав обмежено дієздатною особою.

Крім того, фізична особа може бути призначена піклувальником лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки піклувальника, подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її піклувальником. До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути піклувальником. Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього піклувальника, складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури піклувальника.

Пунктом 3.3 частини 3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, визначений перелік документів за наявності яких орган опіки та піклування призначає піклувальника, а саме: рішення суду про визнання громадянина обмежено дієздатним, акт обстеження умов проживання особи, що потребує піклування, опис її майна та майбутнього піклувальника, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує піклування та її піклувальника, довідки про судимість майбутнього опікуна.

Однак, враховуючи, що призначення піклувальника у разі визнання особи обмежено дієздатною є обов"язковою умовою, при цьому в заяві відсутня така вимога,

Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий перелік документів та порядок призначення над обмежено дієздатними особами піклувальника.

Всупереч вищезазначеним вимогам закону заявником до суду подано заяву, яка не відповідає ЦПК України.

Оскільки справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, то відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.177,185,318,300,353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Рівненської міської ради (орган опіки та піклування) про визнання фізичної особи обмежено дієздатною залишити без руху.

Надати заявнику строк десять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме: подати клопотання про призначення експертизи щодо встановлення психічного стану ОСОБА_2 ; долучити до заяви докази, які підтверджують обставини, що свідчать саме про психічний розлад ОСОБА_2 .

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначеністаттями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню окремо відрішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення.

Суддя Н.Г. Кучина