Справа №: 343/2579/24
Провадження №: 4-с/343/7/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

за участю: представника заявника (боржника) - адвоката Кос Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борис Юлія Богданівна, ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 13.03.2024 ВП № 64691311,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борис Ю.Б. про накладення штрафу від 13.03.2024 (ВП № 64691311) як пропущений з поважних причин, визнати вказану постанову незаконною та скасувати її.

Свої вимоги мотивує тим, що державний виконавець відкрила виконавче провадження № 64691311 щодо примусового стягнення з нього, ОСОБА_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Долинського районного суду від 18.02.2021 у справі № 343/1907/20, про що 03.03.2021 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження.

У телефонному режимі 04 жовтня 2024 року державний виконавець В.Герило повідомив йому, що в нього наявна заборгованість по сплаті аліментів, які стягуються згідно з рішенням Долинського районного суду від 18.02.2021 у справі №343/1907/20, в сумі близько 8000,00 грн. Зазначив, що на нього накладено штраф у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів більше 1 року. Дану постанову він не отримував та до цього часу про її існування не знав. Окрім того, він не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором для доступу до виконавчого провадження.

У зв`язку з цим 04 жовтня 2024 року він звернувся до відділу ДВС та просив надати копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення штрафу від 13.03.3024. Тільки 10 жовтня 2024 року він наручно отримав постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2021 (без ідентифікатора для доступу до виконавчого провадження) та про накладення штрафу від 13.03.2024 (ВП № 64691311).

До того часу, поки йому не зателефонував державний виконавець В.Герило, він не знав про існування постанови про накладення штрафу від 13.03.2024, хоча в період від березня по червень 2024 року він неодноразово був у державного виконавця Ю.Борис, оскільки брав довідки про заборгованість.

Таким чином, він дізнався про винесення щодо нього постанови про накладення штрафу від 13.03.2024 тільки 04.10.2024, саму ж копію постанови отримав 10.10.2024. Дізнатись про її існування з атоматизованої системи виконавчого провадження він не міг, тому що не отримував постанову про відкриття зазначеного виконавчого провадження з ідентифікатором для доступу. На його заяву копію постанови про відкриття виконавчого провадження йому також було надано без ідентифікатора для доступу.

Оскільки він не є фахівцем у сфері примусового стягнення та оскарження дій державного виконавця, тому звернувся зі скаргою від 16.10.2024 до в.о. начальника відділу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У відповіді від 05.11.2024 № 63133, яку він отримав 11.11.2024, в.о. начальника повідомив про відсутність підстав для розгляду його заяви. Після цього він змушений був звернутись до адвоката для підготовки скарги на дії державного виконавця, якому був необхідний час для вивчення матеріалів та зібрання доказів.

Враховуючи наведене вище, вважає, що він пропустив строк на оскарження постанови про накладення штрафу від 13.03.2024 (ВП №64691311) з поважних причин, тому просить його поновити.

Вважає, що постанова про накладення штрафу від 13.03.2024 (ВП №64691311), винесена державним виконавцем Борис Ю.Б., суперечить вимогам закону та підлягає скасуванню з таких підстав.

Так, державний виконавець винесла постанову про накладення штрафу на користь стягувача у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік за період з 01.11.2022 по 01.11.2023, у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 4320,00 грн. Проте він не допускав виникнення заборгованості по сплаті аліментів за цей період у зазначеному розмірі.

Як свідчать розрахунки зі сплати аліментів, сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2023 складала 14198,71 грн. Нараховано за період з січня 2023 по жовтень 2023 - 18000,00 грн, сплачено за даний період 20000,00 грн, отже, заборгованість станом на 01.11.2023 за період з 01.11.2022 по 01.11.2023 складала 12198,71 грн, а не 21600,00грн, що складає суму за неповних сім місяців, а не 1 рік, як це зазначає в своїй постанові від 13.03.2024 державний виконавець Ю.Борис. Якщо навіть здійснити обчислення заборгованості станом на 13.03.2024, то вона складала 20095,48 грн, а не 21600,00 грн, як це вказано в постанові.

Згідно із розрахунком зі сплати аліментів, заборгованість станом на 01.08.2024 складала 15798,71 грн, нараховано за січень - 1800,00 грн, за лютий - 1800,00 грн, за 13 днів березня 696,77 грн. Отже, реальна сума заборгованості станом на 13.03.2024 складала 20095,48 грн, що складає заборгованість менше, ніж за рік.

Виходячи з наведеного, державний виконавць безпідставно наклала на нього штраф у сумі 4320,00 грн на користь стягувача у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, оскільки сума заборгованості станом на момент винесення постанови про накладення штрафу складала менше, ніж заборгованість по сплаті аліментів за рік.

Таким чином, постанова державного виконавця про накладення штрафу від 13.03.2024 (ВП №64691311) є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, тобто незаконною, тому її слід скасувави.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кос Т.В. вказала, що її довірителю була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка не містила ідентифікатора доступу, а відтак він був позбавлений можливсоті відстежувати, які виконавчі дії проводилися у виконавчому провадженні. Оскаржувана ж постанова взагалі не була направлена йому для відома. Про її існування державний виконавець повідомив ОСОБА_1 по телефону в жовтні 2024 року. Отримавши наручно постанову про накладення штрафу, останній спочатку звернувся зі скаргою до в.о. начальника виконавчої служби. Однак його скарга не була задоволена, тому він звернувся за правовою допомогою, після чого була підготовлена скарга до суду. За вказаних обставин просить поновити строк оскарження постанови про накладення штрафу як пропущений з поважних причин.

По суті скарги зазначила, що підстав для винесення оскаржуваної постанови у державного виконавця не було, оскільки як у вказаний у постанові період (із 01.11.2022 по 01.11.2023), так і на момент винесення оскаржуваної постанови заборгованість по сплаті аліментів була меншою від ймовірної заборгованості за 12 міс (21600 грн=1800грн*12 міс). Так, сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2023 складала 14198,71 грн. Нараховано за період з січня 2023 року по жовтень 2023 року - 18000,00 грн, сплачено за даний період 20000,00 грн, отже, заборгованість станом на 01.11.2023 за період з 01.11.2022 по 01.11.2023 складала 12198,71 грн, а не 21600,00 грн. Якщо здійснити обчислення заборгованості станом на 13.03.2024, то вона складала 20095,48 грн, а не 21600,00 грн, як це зазначено в постанові. Згідно із розрахунком із сплати аліментів, заборгованість станом на 01.08.2024 складала 15798,71 грн, нараховано за січень - 1800,00 грн, за лютий - 1800,00 грн, за 13 днів березня 696,77 грн. Отже, реальна сума заборгованості станом на 13.03.2024 складала 20095,48 грн, що складає заборгованість менше, ніж за рік.

Заінтересована особа - державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Борис Ю.Б. у судове засідання не з`явилася. В.о начальника вказаного відділу через канцелярію суду подав супровідний лист № 72128 від 10.12.2024, в якому вказав, що постанова про накладення штрафу від 13.03.2024 винесена відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" в межах повноважень державного виконавця. Ураховуючи викладене просить залучити до розгляду скарги стягувача ОСОБА_2 , оскільки рішення може вплинути на її права та інтереси, та відкласти розгляд скарги на період після 23.12.2024, у зв`язку з перебуванням державного виконавця, на виконанні в якого перебуває виконавче провадження, у щорічній основній відпустці (а.с. 23). Додатком до супровідного листа слугував розрахунок зі сплати аліментів (а.с. 24-16).

З урахуванням указаних обставин суд відклав судове засідання на 26.12.2024. Питання залучення до розгляду скарги стягувача ОСОБА_2 не вирішував, оскільки така вже була визначена як заінтересована особа (стягувач) самим скаржником - боржником ОСОБА_1 станом на час звернення до суду зі скаргою.

В наступне судове засідання , призначене на 26.12.2024 державний виконавець також не з`явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, оскільки повістку про виклик до суду отримав представник виконавчої служби наручно, на що вказує список кур`єрської пошти (а.с. 37). Будь-яких заперечень з приводу скарги не подавала, доказів на підставність її винесення на адресу суду не направляла.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засіданнян не з`явилася, хоча про розгляд скарги була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення повісток про виклик до суду за її адресою реєстрації, які вона отримала, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 35, 36).

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності належним чином повідомлених стягувача та державного виконавця, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника заявника (боржника), приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", засадами провадження, зокрема є верховенство права, обов`язковість виконання рішень, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У порядку ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд установив, що на виконанні у Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 64691311 з примусового виконання виконавчого листа № 343/1907/20, який виданий Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1800 грн щомісячно на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнення розпочато з 20.10.2020.

Постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 8) державний виконавець Борис Ю.Б. винесла 03.03.2021 за заявою стягувачки про примусове виконання. Суд звертає увагу на те, що в долученій до матеріалів скарги постанові про відкриття виконавчого провадження відсутній ідентифікатор для доступу до виконавчого провадження, хоча такий повинен бути вказаний у постановах, які направляються сторонам виконавчого провадження.

У рамках вказаного виконавчого провадження 13.03.2024 державний виконавець Борис Ю.Б. винесла постанову про накладення штрафу. У постанові серед іншого зазначено, що державний виконавець установила, що в боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму заборгованості за 1 рік за період з 01.11.2022 по 01.11.2023. При цьому, вказуючи про те, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 21600 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, не зазначає станом на яку дату така заборгованість визначена (відповідна графа не заповнена). У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якї перевищує суму відповідних платежів за один рік, державний виконавець наклала на ОСОБА_1 штраф на користь стягувача у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 4320 грн (а.с. 9).

Як зазначив ОСОБА_1 , вказану вище копію постанови він не отримував, а про її існування дізнався у телефонному режимі від державного виконавця тільки в жовтні 2024 року. Доказів протилежного до матеріалів справи державний виконавець не долучив.

Дізнавшись про винесення відносно нього постанови про накладення штрафу, ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до Долинського відділу ДВС, в якій просив надати йому належним чином завірені копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення на нього штрафу.

Як убачається із супровідного листа за № 58326 від 08.10.2024, на адресу ОСОБА_1 направлено завірені копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2021, про накладення штрафу від 13.03.2024 та розрахунку нарахування виконавчого збору (а.с. 7, 8, 9, 10).

Як зазначив ОСОБА_1 копії вказаних документів він отримав 10.10.2024, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 разом з постановою про накладення штрафу, замість розрахунку заборгованості за аліментами, який є обов`язком при винесенні такої постанови, представник ДВС направив розрахунок нарахування виконавчого збору, що описано вище.

16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до в.о начальника Долинського відділу ДВС зі скаргою, в якій просив скасувати постанову про накладення штрафу, навівши відповідні мотиви (а.с. 11). Проте його скарга не була розглянута, на що вказує зміст повідомлення з Долинського відділу ДВС за № 63133 від 05.11.2024 (а.с. 12), яке було направлено йому поштою 06.11.2024, на підтвердження чого заявник надав копію поштового відправлення (а.с. 13), яке він фактично отримав 11.11.2024.

15 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адвоката за правовою допомогою, у зв`язку з чим уклав договір про надання правничої допомоги (а.с. 16-18).

Вже 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 направив на адресу суду скаргу про визнання незаконною та скасування постанови державного виконався про накладення штрафу.

Згідно зі ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до вимог ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

Як указав ОСОБА_1 та підтвердила в судовому засіданні його представник, строк для подання скарги на постанову про накладення штрафу пропущено з об`єктивних причин, підтвердженням чого слугують описані вище обставини. Будь-яких заперечень чи доказів на обгрунтування спростувань з приводу обставин отримання чи ознайомлення із оскаржуваною постановою від державного виконавця швидше, ніж про це зазначає заявник, не надходило, а тому суд приходить до висновку, що такий строк слід поновити як пропущений з поважних причин.

По суті скарги на постанову про накладення штрафу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", порядок стягнення аліментів визначається законом.

Згідно із ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця.

У відповідності до вимог ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У пункті 4 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Вимогами п. 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених ч. 14 ст. 71 Закону. Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що підставою для винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу в розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів є встановлення факту наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупній розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, яка обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) зазначила, що "положення абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення. Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови від 19 грудня 2018 року про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу".

Як убачається із матеріалів справи, на підтведження відсутності заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, ОСОБА_1 надав розрахунок зі сплати аліментів, який він отримав за власною ініціативою від державного виконавця у травні 2024 року, де сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2023 встановлена в розмірі 14198,71 грн, сума, яка підлягає стягненню за рік, визначена в розмірі 21600 грн (а.с. 14).

Представник Долинського відділу ДВС до матеріалів справи також долучив розрахунки зі сплати аліментів, у яких зазначено, що станом на 01.01.2023 за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість у розмірі 14198,71 грн, станом на 01.08.2024 - 2428,55 грн, станом на 01.11.2024 - заборгованість відсутня (-8,05 грн) (а.с. 24, 25, 26).

Суд уже звертав увагу на те, що разом із направленою ОСОБА_1 постановою про накладення штрафу, останньому було скеровано розрахунок нарахування виконавчого збору (а.с. 7, 10), а не розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, хоча про наявність заборгованості саме державний виконавець зобов`язанй повідомляти боржника.

Провівши математичні розрахунки на підставі даних, які містяться у розрахунках зі сплати аліментів, суд установив, що станом на 01.01.2023 існувала заборгованість у розмірі 14198,71 грн, а відтак станом на дату винесення постанови про накладення штрафу 13.03.2024 розмір заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням внесених сплат становив 19398,71 грн (14198,71 грн + 1800 грн (січень 2023 року) + 1800 грн (лютий 2023 року) + 1800 грн (березень 2023 року) + 1800 грн (квітень 2023 року) + 1800 грн (травень 2023 року) + 1800 грн (червень 2023 року) + 1800 грн (липень 2023 року) + 1800 грн (серпень 2023 року) + 1800 грн (вересень 2023 року) + 1800 грн (жовтень 2023 року) + 1800 грн (листопад 2023 року) + 1800 грн (грудень 2023 року) + 1800 грн (січень 2024 року) + 1800 грн (лютий 2024 року) - 1000 грн (сплата у квітні 2023 року) - 1000 грн (сплата у жовтні 2023 року)), що складає меншу суму, ніж сума, яка підлягає стягненню за рік (21600 грн).

Якщо ж до обрахунку брати наявність заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.11.2022 по 01.11.2023, про який зазначає у постанові про накладення штрафу державний виконавець (а.с. 9), то суд ураховує, що, згідно з розрахунком зі сплати аліментів, станом на 01.01.2023 існувала заборгованість у розмірі 14198,71 грн, а відтак заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2023 складала 8598,71 грн (14198,71 грн + (1800 грн (лютий 2023 року)+ 1800 грн (березень 2023 року) + 1800 грн (квітень 2023 року) + 1800 грн (травень 2023 року) + 1800 грн (червень 2023 року) + 1800 грн (липень 2023 року) + 1800 грн (серпень 2023 року) + 1800 грн (вересень 2023 року) + 1800 грн (жовтень 2023 року)) - 1000 грн (сплата у квітні 2023 року) -1000 грн (сплата у жовтні 2023 року)), що також складає меншу суму, ніж сума, яка підлягає стягненню за рік (21600 грн).

Проведений представником заявника розрахунок суми заборгованості по аліментах станом на березень 2024 року включно складає 21198,71 грн ((14198,71 грн заборгованості станом на 01.01.2023+(1800 грн*15 міс (з січня 2023 року по березень 2024 року))-10000 грн (сплата у квітні 2023 року) - 1000 грн (сплата у жовтні 2023 року)) (а.с. 38), що також свідчить про те, що сума заборгованості по сплаті аліментів є меншою від суми, яка підлягає стягненю за рік (21600 грн).

Будь-яких інших розрахунків, з яких можна було б встановити розмір заборгованості, про який зазначено в оскаржуваній постанові, представник ДВС суду не надав.

Таким чином, у державного виконавця станом на 13.03.2024 були відсутні підстави для винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, передбаченого ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів не перевищував суму відповідних платежів за один рік.

При цьому, суд ураховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у у згаданій вище постанові від 14.12.2021 у справі № 2610/27695/2012, за змістом якої якщо заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини боржника, а з вини державного виконавця, який неправильно визначив розмір аліментів та базу їх стягнення, то постанова державного виконавця про накладення штрафу не може вважатися справедливою.

Оскільки на момент винесення постанови про накладення штрафу 13.03.2024 боржник ОСОБА_1 не мав заборгованості по сплаті аліментів, розмір якої перевищував би суму, яка підлягає стагненю за рік (21600 грн), суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова суперечить вимогам ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено накладення штрафу виключно за наявності заборгованості зі сплати аліментів на момент складення постанови про накладення штрафу, а відтак таку постанову слід визнати неправомірною та скасувати, а скаргу задовольнити.

На підставі викладеного, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", п. 4, 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, керуючись ст. 259, 260, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

задовольнити скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи - державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борис Юлія Богданівна, ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 13.03.2024 ВП № 64691311.

Визнати поважними причини пропуску заявником строку на звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борис Юлії Богданівни про накладення штрафу від 13.03.2024, ВП № 64691311.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борис Юлії Богданівни від 13.03.2024 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 64691311.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її змісту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складений до 31 січня 2024 року.

Суддя Монташевич С.М.

Повний текст ухвали складений 31 січня 2024 року.