Справа № 932/4860/24
Провадження № 2/932/1934/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря - Білоконь О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про звільнення від сплати заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2024 до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2010 року з нього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_1 , було стягнуто на користь ОСОБА_2 , 1978 року народження, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Згідно виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, постановою державного виконавця Індустріального органу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції Рассолько Н.В. було відкрито виконавче провадження АСВП НОМЕР_4. Згідно зі Звітом про здійснення відрахування та виплати ПАТ «Інтерпайп НТЗ» за період з січня 2016 року по червень 2016 року з його доходів відраховано аліментів на користь ОСОБА_2 на загальну суму 5736,12 гривень.

Також, позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, який було зареєстровано 16.11.2013 Виконавчим комітетом Лебязької сільської ради Запечилівського району Харківської області, актовий запис №01. Від шлюбу в них народилася спільна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в свідоцтві про народження Серії НОМЕР_2 батьком дитини зазначений він - ОСОБА_1 . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2016 було задоволено його позовні вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дитини та з нього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_1 , було стягнуто на користь ОСОБА_2 , 1978 року народження, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 року до досягнення повноліття.

Він надав заочне рішення Бабушкінського районного м. Дніпропетровська у цивільній справі №2000/12594/16-ц від 13.12.2016 до виконавчої служби, але у зв`язку з відсутністю відомостей щодо РНОКПП ОСОБА_2 , стягнення за виконавчим листом не проводилося, аліменти на утримання дитини, він сплачував аліменти через відділення Укрпошти поштовими переказами, які ОСОБА_2 отримувала. ІНФОРМАЦІЯ_5 у нього у шлюбі з ОСОБА_6 народилась донька - ОСОБА_7 . Наприкінці квітня 2024 року він - ОСОБА_8 був викликаний державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляковою В.В. для проведення звірки, так як у відділі були відсутні відомості про сплату ОСОБА_8 аліментів, скарг від ОСОБА_2 не надходило. Він надав до відділу підтвердження поштових переведень на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після проведення перерахунку державний виконавець надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про: стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 до досягнення повноліття, тобто то ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 11.07.2016, розмір заборгованості складає 94 229,08 гривень. Після проведення перерахунку заборгованості, з його заробітної плати стали утримувати 50 % на аліменти, а враховуючи те, що на його утриманні знаходиться непрацююча дружина - ОСОБА_6 та двоє малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , то середня сума, яка залишається на утримання родини 7000,00 гривень, що не покриває мінімальні потреби родини та робить неможливим достатній фізичний, інтелектуальний, духовний та соціальний розвиток дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 у позові стверджує, що заборгованість по несплаті аліментів виникла з вини ОСОБА_2 , яка з часу пред`явлення виконавчого листа не повідомила свій РНОКПП, який необхідний для відрахування аліментів, з 2010 року вона жодного разу не звернулась до виконавчої служби з метою уточнення суми аліментів або надання своїх даних. Він кожний місяць зі своєї заробітної плати перераховував аліменти, що підтверджує його сумлінне ставлення до своїх обов`язків по утриманню сина ОСОБА_3 , він неодноразово звертався до відповідача з проханням повідомити свій РНОКПП, щоб відрахування відбувалися підприємством, однак вона відмовляла.

Посилаючись на зазначене, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами згідно виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його повноліття, тобто то ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи стягнення з 11.07.2016.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою від 22.07.2024 судом відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

05.09.2024 до суду від Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшло письмове пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що перевіркою Автоматизованою системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 30.09.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Вказано, що на позивача покладений обов`язок з урахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Ухвалою суду від 17.10.2024 було витребувано з Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для витини відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою суду від 17.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В підготовчому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, свої вимоги підтримав, просив задовольнити.

В підготовчому засіданні відповідач просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необгрунтованість.

В наданій суду 09.12.2024 заяві позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив провести розгляд справи за наявними матеріалами справи, у його відсутність, без технічного фіксування судового засідання.

У наданій суду 09.12.2024 заяві ОСОБА_2 позов не визнала, просила провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами, за її відсутності, без технічної фіксації судового засідання.

Представник третьої особи - Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданих суду письмових поясненнях просить розглянути справу у відсутності представника відділу на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який в подальшому було розірвано. Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2010 року, ухваленого у справі №2-6154/10, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_1 , було стягнуто на користь ОСОБА_2 , 1978 року народження, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття.

На виконання виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 року у цій справі Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, постановою державного виконавця Індустріального органу державної виконавчої служби Дніпропетровського управління юстиції Рассолько Н.В. було відкрито виконавче провадження АСВП НОМЕР_4. Згідно зі Звітом про здійснення відрахування та виплати ПАТ «Інтерпайп НТЗ» за період з січня 2016 року по червень 2016 року з доходів ОСОБА_1 відраховано аліментів на користь ОСОБА_2 на загальну суму 5736,12 гривень.

Також вбачається, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 16 листопада 2013 року укладено шлюб, який було зареєстровано 16.11.2013 року Виконавчим комітетом Леб`язької сільської ради Запечилівського району Харківської області, актовий запис №01.

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася дитина - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого 18.03.2014 Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2016 року, ухваленим у цивільній справі № 200/12594/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, яке вступило в законну силу, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН- НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , 1978 року народження, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 року до досягнення повноліття.

Як зазначає позивач, він надав копію вказаного заочного рішення Бабушкінського районного м. Дніпропетровська у цивільній справі №200/12594/16-ц від 13.12.2016 до виконавчої служби, але у зв`язку з відсутністю відомостей щодо РНОКПП ОСОБА_2 , стягнення за виконавчим листом не проводилося, аліменти на утримання дитини він сплачував через відділення Укрпошти поштовими переказами, які ОСОБА_2 отримувала.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у шлюбі ОСОБА_1 з ОСОБА_6 народилась донька - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Як зазначає позивач, наприкінці квітня 2024 року він - ОСОБА_8 був викликаний державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляковою В.В. для проведення звірки, так як у відділі були відсутні відомості про сплату ОСОБА_8 аліментів; скарг від ОСОБА_2 не надходило. Він надав до відділу підтвердження поштових переведень на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після проведення перерахунку державний виконавець надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, розмір заборгованості склав 94 229,08 гривень. Після проведення перерахунку заборгованості, з його заробітної плати стали утримувати 50 % на аліменти, а враховуючи те, що на його утриманні знаходиться непрацююча дружина - ОСОБА_6 та двоє малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , то середня сума, яка залишається на утримання родини 7000,00 гривень, що не покриває мінімальні потреби родини та робить неможливим достатній фізичний, інтелектуальний, духовний та соціальний розвиток дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Відповідно до наданих письмових пояснень, у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на виконанні перебуває виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 30.09.2010 і до досягнення дитиною повноліття.

З копії виконавчого провадження, наданого на ухвалу суду, вбачається, що 02.11.2010 ОСОБА_2 звернулась до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-6154/10 про стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного виконавця Індустріального органу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 03.11.2010 було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа № 2-6154, виданого 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі частки.

Постановою старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Єлісєєвою Р.С. від 23.03.2018 передано виконавчий документ - виконавчий лист № 2-6154, виданий 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі частини до Новокадацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з посиланням на те, що 22.07.2016 боржник звільнився, згідно виконавчого листа мешкає за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Орлової В.В. від 10.07.2018 передано виконавчий документ - виконавчий лист № 2-6154, виданий 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі частини до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області., з посиланням на те, що вказана адреса проживання боржника не відноситься до Новокадацького району.

Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Михайленко Ю.В. від 24.11.2018 передано виконавчий документ - виконавчий лист № 2-6154, виданий 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі частини до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Постановою державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченко Є.С. від 16.01.2019 прийняте виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6154, виданого 02.11.2010 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі частини.

На даний час вказаний відділ має найменування як Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

З копії виконавчого провадження № НОМЕР_5 вбачається, що під час виконавчого провадження державною виконавчою службою були здійснені заходи, направлені на примусове виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-6154 про стягнення аліментів, зокрема, постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 направлялися за місцем роботи останнього (постанови від 11.08.2022, 07.03.2024), також були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 23.04.2020, встановлення тимчасового обмеження у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі від 23.04.2020; встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі від 23.04.2020; встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі від 23.04.2020; арешт коштів боржника від 24.04.2020; внесено відомості про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 23.04.2020. К вбачається з копії вказаного виконавчого провадження, зазначені постанови державного виконавця відповідно до наданих копій супровідних листів направлялися сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до «Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-6154/10, виданого 02.11.2010 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про: стягнути з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи стягнення з 11.07.2016», виданого державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Поляковою В.В., який перебуває в матеріалах даної цивільної справи, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів відповідно до виконавчого листа № 2-6154/10 станом на 01.05.2024 складає 94 229,08 гривень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Також згідно з ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право пред`явити позов з вимогою зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до положень ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Статтею 197 СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Отже, платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення та можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із вказаного Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що в період з 01.07.2016 по 01.05.2024, тобто з часу ухвалення рішення суду про зменшення розміру аліментів та до часу складання Розрахунку заборгованості, державним виконавцем вираховувався з боржника ОСОБА_1 розмір аліментів, визначений виконавчим документом в розмірі 1/6 частини (графа 4 розрахунку), у графі 4 Розрахунку державним виконавцем зазначена сума аліментів, яка підлягала стягненню з нього кожного місяця, починаючи з 01.07.2016. Разом з цим, із вказаного Розрахунку та з копій квитанцій АТ Укрпошти вбачається, що боржником ОСОБА_1 весь вказаний період дійсно сплачувалися щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , але сплачувались у розмірі, значному меншому, ніж було визначено до сплати вказаним виконавчим документом та розраховано державним виконавцем, тому станом на 01.05.2024 і була створена заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 94 229,08 грн. Так, наприклад, з Розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.11.2016 сума аліментів, яка підлягала стягненню, становила 693,99 грн., в той час як боржником у цьому місяці не сплачувались взагалі аліменти (графа 5 розрахунку); у 01.09.2017 сума аліментів, яка підлягала сплаті, державним виконавцем вказана як 1212,94 грн., а боржником сплачено 585,00 грн.; 01.09.2018 сума аліментів, яка підлягала сплаті, державним виконавцем вказана як 1695,28 грн., а боржником сплачено 560,00 грн.; 01.09.2019 сума аліментів, яка підлягала сплаті, державним виконавцем вказана як 1793,20 грн., а боржником сплачено 560,00 грн.; 01.09.2020 сума аліментів, яка підлягала сплаті, державним виконавцем вказана як 1559,66 грн., а боржником сплачено 550,00 грн.; 01.09.2021 сума аліментів, яка підлягала сплаті, державним виконавцем вказана як 1172,63 грн., а боржником сплачено 570,00 грн.; 01.09.2022 сума аліментів, яка підлягала сплаті, державним виконавцем вказана як 1669,46 грн., а боржником сплачено 500,00 грн.; 01.09.2023 сума аліментів, яка підлягала сплаті, державним виконавцем вказана як 2162,04 грн., а боржником сплачено 540,00 грн.; 01.02.2024 сума аліментів, яка підлягала сплаті, державним виконавцем вказана як 2374,71 грн., а боржником сплачено 540,00 грн.

Будь-який доказів того, що вказаний Розрахунок заборгованості складений державним виконавцем невірно та того, що вказана в ньому державним виконавцем щомісячна сума аліментів, яка підлягала сплаті, із вказаного періоду на час вирахування заборгованості, ОСОБА_1 суду не надано та цей Розрахунок не спростовано.

У своєму позові позивач обґрунтовує свої вимоги лише тим, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини ОСОБА_2 , яка з часу пред`явлення виконавчого листа не повідомила свій РНОКПП, який необхідний для відрахування аліментів, з 2010 року вона жодного разу не звернулась до виконавчої служби з метою уточнення суми аліментів або надання своїх даних; він кожний місяць зі своєї заробітної плати перераховував аліменти, що підтверджує його сумлінне ставлення до своїх обов`язків по утриманню сина ОСОБА_3 , він неодноразово звертався до відповідача з проханням повідомити свій РНОКПП, щоб відрахування відбувалися підприємством, однак вона відмовляла.

В підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила, що вона позов не визнає, до неї ОСОБА_1 ніколи не звертався, не телефонував і ІНН ніколи не просив, в останнє вони бачились в 2011 році, аліменти в незначному розмірі вона від нього отримувала по пошті, їх син намагався зв`язатись з батьком, який йому пообіцяв зателефонувати, проте не зателефонував йому, про ухвалення заочного рішення про зменшення розміру аліментів їй відомо не було.

Суд вважає, що вказані доводи позивача щодо того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини ОСОБА_2 , яка не повідомила свій РНОКПП, не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки з Розрахунку заборгованості вбачається, що з 01.07.2026 року ОСОБА_1 частково здійснювалась сплата аліментів на користь ОСОБА_2 через послуги АТ «Укрпошти» і відсутність інформації про РНОКПП стягувача ОСОБА_2 не було для цього перешкодою.

Про відсутність можливості виконувати рішення суду про стягнення аліментів через відсутність РНОКПП стягувача ОСОБА_2 боржник ОСОБА_1 державного виконавця не повідомляв, що ним не спростовано. Виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-6154/10 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 так наразі і перебуває у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) і вказаний виконавчий лист підлягає виконанню боржником; в установленому чинним процесуальним законодавством України порядку ОСОБА_1 дії або бездіяльність державного виконавця при виконанні вказаного виконавчого листа не оскаржувались.

Крім того, суд бере до уваги сталу судову практику про те, що відсутність у виконавчому листі відомостей про, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи його паспортних даних не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати такої інформації у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Обґрунтовуючи такий висновок, Верховний Суд посилався на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Такий правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-62цс14 від 25 червня 2014 року, у якій ідеться про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, наявність у позивача ОСОБА_1 на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не може бути підставою для задоволення даного позову про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, яка утворилася у період з липня 2016 року, оскільки ця обставина не свідчить про відсутність у нього обов`язку з утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , сплата аліментів на утримання якого ним здійснювалась частково, у значно меншому, ніж встановлено законом і судовим рішенням від 13.12.2016 року розмірі, і на думку суду, така обставина могла би слугувати підставою для звернення до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів, що ОСОБА_1 було здійснено, зокрема, при його зверненні до суду з позовом, що розглядався у справі № 200/12594/16-ц в зв`язку з народженням дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але у межах даної цивільної справи така позовна вимога (після народження доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ) позивачем не заявлялася.

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини восьмої цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір (чинний на час розгляду справи).

Аналізування вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 756/13754/14-ц.

Разом з тим, сам по собі розмір заборгованості за аліментами за період з липня 2016 по 01 травня 2024 року в сумі 94 229,08 грн. сторонами не оспорений, і позивач питання про зміну розміру заборгованості за вказаний період не ставив та таких вимог не заявляв, у зв`язку з чим суд не перевіряє правильність обчисленої державним виконавцем заборгованості з урахуванням положень ст.194 СК України.

Поряд з тим, позивач не ставив питання невідповідності вимогам закону розміру обчисленої заборгованості за певний період, вимагаючи звільнення його взагалі від заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, вимоги про що судом згідно ст. 4,ч.1 ст.13 ЦПК України розглянуто в заявлених позивачем межах з урахуванням принципу диспозитивності за ч. 3 ст. 13 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ч. 2 ст. 197 СК України, для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах у даній справі не вбачається. Позивач, працездатний, отримував доходи у період утворення заборгованості, ним не спростовано розмір нарахованої заборгованості по аліментах і не доведено наявності обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для звільнення його від сплати існуючої заборгованості по аліментах, які стягнуті з нього за рішенням суду з урахуванням рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2016, ухваленого у справі № 200/12594/16-ц.

Отже, зазначені позивачем у позовній заяві доводи не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення, тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про звільнення від сплати заборгованості, - відмовити.

Витрати по справі віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева