Номер провадження: 22-ц/813/2232/24
Справа № 493/211/23
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство акціонерний банк «Сенс Банк», відповідачка ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року, ухваленого Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Науменка А.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому, посилаючись на те, що внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка станом на 24 жовтня 2022 року становить 1 102 216,69 грн та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборговнаість 191 948,07 грн, суми заборгованості за інфляційними втратами 910 268,62 грн.

В підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 31 травня 2023 року провадження по справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості закрито, продовжено розгляд справи за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

10 липня 2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правову допомогу за результатами розгляду справи та просила стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн, вказавши, що у відзиві на позовну заяву нею було зазанчено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 40 000 грн на професійну правничу допомогу, а також зазначено про те, що відповідні докази будуть надані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення у справі.

Від позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» надійшло заперечення щодо стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, у яких позивач просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн, посилаючись на неспівмірність таких витрат, невідповідність виконаної представником роботи з написання відзиву та участі у судових засідання їх розміру з огляду на незначну складність справи, а також їх необгрунтованість за відсутності будь-яких доказів, зокрема, розрахунки витрат, з чого такі витрати складаються, які дії проведені, що унеможливлює дослідити їх дійсну вартість.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. У задоволенні вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення суду незаконним, постановленим з порушенням норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, не дослідивши подані докази на підтвердження понесення таких витрат, не звернувши увагу на те, що до відзиву на позовну заяву було долучено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу та зазначено, що докази на підтвердження таких судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; не надав належної правової оцінки тому факту, що 10 липня 2023 року, в межах п`ятиденного строку для подання доказів щодо витрат на правову допомогу, її представником було подано до суду заяву про стягнення понесених судових витрат щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідними доказами їх надання; не звернув уваги на правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм ст. 141 ЦПК України у подібних правовідносинах, що викладені у постановах від 15 вересня 2021 року у справі № 161/7163/20 та від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Аврамов В.П. підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, від представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Борщенка К.Ю. на електронну пошту апеляційного суду 05 січня 2023 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору та не може існувати окремо від нього.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що відповідає п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Представником відповідачки на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України було заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу та повідомлено про намір надання відповідних доказів після ухвалення рішення суду.

Про очікувані витрати на професійну правничу допомогу представником відповідачки адвокатом Аврамовим В.П. заявлено 17 травня 2023 року у першій заяві по суті справи відзиві на позовну заяву, в якому на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України ним зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с. 77-81).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Представником відповідачки - адвокатом Аврамовим В.П. у визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк - 10 липня 2023 року подано до суду першої інстанції клопотання про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 40000,00 грн.

До клопотання надано Договір про надання правової допомоги № 12/05/23 від 12 травня 2023 року, Акт № 1 від 10 липня 2023 року про надання правової допомоги з детальним описом робіт (наданих послуг), ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН № 1247768 від 15 травня 2023 року.

Відповідно до умов Договору про надання правової допомоги № 12/05/23 від 12 травня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Юбікон» та ОСОБА_1 (Клієнт), Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 Договору, а Клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов розділу 4 Договору.

Відповідно до положень Розділу IV (п. 4.1., 4.2., 4.3.) Договору, правову допомогу Клієнт оплачує в гривнях. Вартість правової допомоги, наведеної в підпункті 2.1.4 Договору (представлення інтересів клієнта в Приморському районному суді м. Одеси у справі № 493/211/23), складає 40000,00 грн та не залежить від витраченого адвокатом часу. За результатом наданої правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. Оплата правової допомоги, наведеної в п. 4.1 цього Договору, здійснюється протягом 2 (двох) місяців з моменту набрання законної сили рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 493/211/23.

У пункті 4.4. Договору визначено, що сума, вказана в п. 4.1. даного Договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.

Згідно Акту № 1 про надання правової допомоги до Договору № 12/05/23 Адвокатське об`єднання у період з 12 травня 2023 року по 10 липня 2023 року надало ОСОБА_1 наступну правову допомогу вартістю 40000,00 грн:

Зустріч клієнта, консультація (12.05.2023); вивчення документів клієнта (ознайомлення з матеріалами справи в офісі), аналіз чинного законодавства, вивчення практики з аналогічної категорії справ (13.05.2023); розроблення/погодження правової позиції, стратегії захисту для представлення інтересів Клієнта (14.05.2023); розробка клопотання про закриття провадження у справі (15.05.2023); розробка відзиву на позовну заяву та його направлення позивачу та до суду (15.05.2023-16.05.2023); представництва інтересів клієнта в Приморському районному суді м. Одеси в судовому засіданні (31.05.2023, 05.07.2023); розробка заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та направлення позивачу і суду (10.07.2023).

Предметом розгляду суду була компенсація передбаченого Договором гонорару адвоката, що не був фактично сплаченим, а лише підлягає сплаті. Сплата гонорару згідно умов Договору має відбутися протягом 2 (двох) місяців з моменту набрання законної сили рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 493/211/23.

Наведене у своїй сукупності свідчить про належне виконання відповідачкою своїх процесуальних обов`язків щодо своєчасності заявлення про витрати на правничу допомогу, так і надання доказів таких витрат.

Тому не ґрунтуються на матеріалах справи та є помилковими висновки суду про те, що відсутня заява відповідачки щодо розміру витрат, які сторона понесла або має понести на правову допомогу, оскільки хоча законом дійсно не передбачена форма такої заяви, але чітко внормовано стадію її подання. В даному випадку відповідачкою таке виконане разом із першою заявою по суті справи.

Як виконано і надання відповідних доказів, про що також зроблено заяву у першій заяві по суті справи - відзиві на позовну заяву.

Не ґрунтується на матеріалах справи і твердження суду про відсутність допустимих доказів, стосовно наданих адвокатом послуг, порядку розрахунку з адвокатом, інших документальних підтверджень понесених відповідачкою витрат на правову допомогу, оскільки відповідачкою надані договір про надання правовою допомоги, акт виконаних робіт, про які йшлося вище.

Щодо відсутності детального опису робіт, то таке також спростовується актом виконаних робіт. Проте, сторонами договору про надання правової допомоги на власний розсуд погоджено фіксовану суму гонорару, що відповідає свободі договору.

Як не ґрунтується на вимогах закону і висновки суду про відсутність доказів понесення відповідачкою витрат на правову допомогу у розмірі 40000 грн, оскільки за змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати, які сторона понесла або має понести у зв`язку із розглядом справи.

Розглядаючи заперечення позивача проти заявленого відповідачкою розміру судових витрат, колекгія суддів зазнаває таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

При цьому, колегія суддів бере до уваги висновки, зроблені Верховним Судом у складі об`єднаної падати Касаційного господарського суду у постанові від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20, що одним із критерієв відповідності витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумність, співмірність та пропорційність до предмету спору є ціна позову та розмір таких витрат.

В даному випадку розмір витрат становить у відсотковому співвідношенні до ціни позову 3,62%, що цілком відповідає вказаним критеріям, і не є завищеним.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки матеріали справи містять в повній мірі докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 12 січня 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова