РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2024 с-ще Тиврів 145/2248/24

2-о/145/120/2024

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявниці адвокат Грібов М.Л. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , визначивши при цьому заходи тимчасового обмеження прав кривдника, поклавши на нього обов`язки дотримуватись таких заборон:

-заборона наближатися на відстань менше п`яти кілометрів до місця проживання, роботи, лікування та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме до адрес: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ;

-заборона особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборона вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 30.04.2019 ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 . Проте з липня 2024 року вона проживає окремо від чоловіка, разом із своїми батьками та двома неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , 2019 р.н. та ОСОБА_4 , 2019 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 .

14.08.2024 Тиврівським районним судом Вінницької області було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та відкрите провадження (справа №145/1306/24). Рішенням зазначеного суду від 09.12.2024 провадження по даній цивільній справі було зупинено на час перебування ОСОБА_2 на військовій службі.

Весь час проживання постраждалої особи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 систематично погрожує їй вбивством у месенджерах, розповсюджує неправдиву інформацію, що ганьбить її гідність у соціальних мережах, проникає на територію домоволодіння, б`є вікна, трощить двері, влаштовує дебоші, вчиняє інші дії, що мають ознаки домашнього насильства. Як привід для домашнього насильства відносно дружини він використовує своє право спілкуватися з дітьми.

При цьому акти домашнього насильства з боку кривдника мають системний характер та проявляються як у формі психологічного, так і у формі фізичного насильства.

Зокрема, він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства 14.08.2024 по АДРЕСА_1 , жертвами якого були особи, що знаходилися за вказаною адресою - ОСОБА_1 та її мати, яка стала на захист своєї дочки та неповнолітніх онуків (Постанова Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.09.2024 у справі №145/1527/24).

Відповідно до заяви представника заявника - адвоката Грібова М.Л. від 30.12.2024 про уточнення вимог заяви про видачу обмежувального припису, останній просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком 6 місяців.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 30.12.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у справі.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки перебуває на стаціонарному лікуванні та побоюється зазнати нового нападу з боку ОСОБА_2 , просить заяву подану її адвокатом задовольнити.

Від представника заявника - адвоката Грібова М.Л. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, до заяви останній долучив докази відправлення матеріалів заяви про видачу обмежувального припису заінтересованій особі - ОСОБА_2 , відповіді на адвокатські запити та ухвалу суду від 30.12.2024.

Представник заінтересованої особи Тиврівської селищної ради Рудик Н.В. просила справу розглянути без її участі, під час прийняття рішення покладається на розсуд суду.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, причини неявки не повідомив, письмових пояснень щодо заяви не подав.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису; суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9), та є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.10, 11).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с.12).

Відповідно до постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.09.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 13-14) та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 неодноразово зверталась до ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області стосовно вжиття заходів до чоловіка ОСОБА_2 , який систематично погрожує їй фізичною розправою з використанням різних месенджерів, що стверджується талонами-повідомленнями про прийняття та реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.12.2024, реєстрація в Єдиному обліку відділення поліції № 6006 та № 6023(а.с.15, 16), її поясненнями (а.с.17, 27), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.12.2024 (а.с.18), заявами про вчинення адміністративного правопорушення від 21.12.2024 (а.с.24-26) та від 25.12.2024 (а.с.19), витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 (а.с.23), письмовими поясненнями (протокол опитування особи за її згодою відповідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") ОСОБА_6 (а.с.28), ОСОБА_7 (а.с.28 зворот), ОСОБА_8 (а.с.29-30), ОСОБА_9 (а.с.31), ОСОБА_10 (а.с.32), які підтвердили факт побиття 13.12.2024 в громадському місці заявниці її чоловіком ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.33), довідкою про надану допомогу відділенням ЕМД Тиврівської ЦРЛ від 13.12.2024 відповідну до якої ОСОБА_1 з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку госпіталізовано в хірургічне відділення (а.с.34), випискою від 27.12.2024 №3608 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 відповідно до якої остання перебуває на стаціонарному лікуванні з тілесними ушкодженнями у виді: травм із залученням декількох ділянок тіла, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій правого колінного суглобу, забій лівого плеча, які з її слів їй спричинив 13.12.2024 її чоловік (а.с.35).

Згідно з відповідями на адвокатські запити, які надійшла з відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - звернення ОСОБА_1 щодо вчинення відносно неї хуліганських дій 12.12.2024 та щодо нанесення їй тілесних ушкоджень 13.12.2024 зареєстровані до Єдиного обліку відділення поліції від 12.12.2024 № 5710 та від 13.12.2024 № 5714, розглянуті відповідно до ЗУ "Про звернення громадян", відносно порушника складено адміністративні матеріали, які скеровані до Тиврівського районного суду.

Також у якості доказів вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 щодо заявниці до матеріалів справи її представник долучив скріни переписок з месенджеру "Ватсап" відповідно до яких абонент підписаний ОСОБА_11 (з фотозображенням абонента), заінтересована особа ОСОБА_2 , погрожує ОСОБА_1 фізичною розправою, вживає ненормативну лексику, ображає та принижує її (а.с. 20-21). Окрім того, надані фотозображення з месенджеру "Інстаграм" створені особою "ОСОБА_12" (з аналогічним фото абонента) із зображенням заявниці з дітьми з інформацією щодо закликів цькування ОСОБА_1 (а.с. 21-22).

Суд зазначає, що видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства (постанова Верховного Суду у справі №753/10840/19 від 13.07.2020).

Згідно зі ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно п. 9 ст. 1 вказаного вище Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Водночас суд звертає увагу, що в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №756/3859/19 зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і направлений на запобігання вчиненню насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Судом установлено, що заявниця неодноразово зверталася до поліції з приводу неправомірної поведінки щодо неї з боку чоловіка та останній притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, окрім того по окремих зверненнях, у тому числі по кримінальному провадженні від 13.12.2024 рішення на час розгляду не прийнято.

Водночас ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»).

Сукупність досліджених судом доказів підтверджує наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Отож зібрані у справі докази підтверджують факти домашнього насильства в сім`ї, яке вчиняється заінтересованою особою ОСОБА_2 стосовно заявниці, доводять загрози насильницьких дій, свідчать про існування на момент звернення до суду та надалі ризиків можливого продовження таких дій заінтересованою особою відносно заявника, а також можливої ескалації такого насильства, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви по суті та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 на строк шість місяців.

Відповідно до частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику, суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Отже про прийняте рішення про видачу обмежувального припису необхідно інформувати відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для взяття кривдника на профілактичний облік.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 350-1 - 350-6 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задоволити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

заборонити наближатись на відстань менше п`яти кілометрів до місця проживання, роботи, лікування та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме до адрес: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_6 , АДРЕСА_4 ;

заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Строк обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про прийняте рішення про видачу обмежувального припису інформувати відділення поліції № 2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Вінницькій області для взяття кривдника на профілактичний облік.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, тобто з 31 грудня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Іванець В. Д.