РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року

м.Харків

Справа № 639/5793/23

провадження 2/639/250/24

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 Товариство з обмеженою відповідальністю ( ТОВ) «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4806318 від 21.09.2021 у розмірі 42498,02 грн., інфляційних втрат-8134,40 грн., трьох відсотків річних- 1563,62 грн., а також сплаченої суми судового збору в сумі 2147,20 грн. і витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №4806318 про надання споживчого кредиту. Загальний розмір кредиту складав 10000,00 грн. строком повернення до 21.10.2021, з правом продовження його дії, з процентною ставкою 1,90% в день. 21.10.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, на підставі п. 4.3 кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено ще на календарних 90 днів. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» виникла заборгованість, яка становить 32800,00 грн. і складається з: 10 000,00 грн.- заборгованості за тілом кредиту і 22800,00 грн.- заборгованості за нарахованими процентами.

21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 21-06/2022, відповідно до якого право кредитора за вказаним кредитним договором перейшло до нового стягувача.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивачем в порядку ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року в сумі 8134,40 грн. , а також 3 % річних, починаючи з 19.02.2022 по 22.09.2023 у розмірі 1563,62 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 274-279 ЦПК України, ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Належним чином повідомлений про відкриття провадження відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.09.2021 ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 уклали договір №4806318 про надання споживчого кредиту (а.с. 21-25) за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки ТОВ правильності введення коду, направленого ТОВ на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, ТОВ надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

П.п. 1.3-1.5.1 розділу 1 договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 10000,00 грн. Строк кредиту- 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 26), що є додатком № 1 до договору, загальна вартість кредиту складає 15 700,00 грн., з яких 10000,00 грн.- чиста сума кредиту, 5700,00 грн.- проценти за користування кредитом, реальна річна процентна ставка складе 24079,41 % річних. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту (а.с. 27-29) стандартна процентна ставка становить 693,50 % річних (1,90% в день) та застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, в період пролонгації та автопролонгації. Знижена процентна ставка становить 1,90% в день. Срок кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору.

За умовами договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується довідкою ТОВ «ФК Контрактовий дім». (а.с. 11)

Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М773568, 21 вересня 2021 року. (а.с. 21-25)

Розділом 4 договору визначені умови пролонгації строку кредиту.Так, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п. 4.2 або в порядку автопролонгації, на кількість днів, відповідно до умов п. 4.3 договору. Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту ( нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору, тобто кожен день в даному випадку автопролонгації є новою датою повернення кредиту. (п.п. 4.3.1 розділу 4 договору)

Позивачем зазначено, що через невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, а також відсутність угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, згідно п. 4.3 кредитний договір автопролонговано, а строк користування продовжено на 90 днів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Положеннями статей 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статей 530, 610,611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З картки обліку договору №4806318 від 21.09.2021 (розрахунку заборгованості) вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, не здійснив жодного платежу для погашення кредиту. Станом на 20.06.2022 заборгованість за кредитом становить 32800,00 грн. і складається з: 10 000,00 грн.- заборгованості за тілом кредиту і 22800,00 грн.- заборгованості за нарахованими процентами. (а.с. 13-19)

21 червня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» і ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу № 21-06/2022 (а.с. 31-35), за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги. Строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( кредиту), плату за кредитом ( плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. При переході прав вимоги заборгованості в момент підписання акту прийому-передачі Реєстру боржників позивач став кредитором Згідно додатку № 1 до договору факторингу, право вимоги за кредитним договором №4806318 з ОСОБА_1 (порядковий номер за актом - 953) передано позивачеві на суму 32800,00 грн., в тому числі за сумою основного боргу-10000,00 грн., відсотків- 22800,00 грн. Кількість днів прострочення -243 дні. (а.с. 36-37)

Повідомлення про відступлення прав вимоги направлено боржнику еmail повідомленням 21.06.2022. (а.с. 38)

Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованості за кредитним договором №4806318 від 21.09.2021 у розмірі 32800,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Предметом позову у цій справі є також стягнення на підставі частини другої статті 625 ЦК України 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, та інфляційних втрат. За розрахунком позивача інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по квітень 2023 року становлять 8134,40 грн. , 3 % річних, починаючи з 19.02.2022 по 22.09.2023- 1563,62 грн.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Зазначеним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Починаючи з 24.02.2022 позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а тому підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат з 24.02.2022 по квітень 2023 року та трьох відсотків річних з 24.02.2022 по 22.09.2023 відсутні.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Заявлена позивачем сума не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ( п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року про надання правової допомоги, звіт про надані послуги на загальну суму 10000 грн., рахунок на оплату. (а.с. 59-60, 61, 62)

У звіті про надання правової допомоги відсутня інформація про детальний опис робіт і витрачений час, водночас у рахунку на оплату по замовленню № 19/09 від 19.09.2023 міститься найменування послуг, кількість годин і ціна. Так, на збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором витрачено 3 години на суму послуг 3000 грн., складання позовної заяви зайняло 6 годин і вартість робіт становить 6000 грн., а на подання позовної заяви витрачено 1 годину на суму 1000 грн.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін .

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18,від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства,навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витратна професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що розмір витрат за збір та аналіз доказів і документів для подання заяви, а також за подання позовної заяви не є обґрунтованими, оскільки позовна заява подана через «Електронний суд», а документи, які були необхідні для пред`явлення позову надані позивачем, тому розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн. є явно завищеним та неспівмірним з витраченим часом ( загалом 4 години).

Таким чином, враховуючи вищевикладені висновки Верховного Суду, керуючись такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності розміру витрат відповідача на правову допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення усіх витрат позивача на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення. Суд вважає розмір судових витрат позивача на правову допомогу, пов`язаний зі складанням позовної заяви в сумі 6000 грн. обґрунтованим і таким, що відповідає наведеним критеріям, які мають враховуватися судами при вирішенні розподілу цих витрат.

За правилами статті 141 ЦПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться у п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року зі змінами, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов суд задовольняє частково, тобто на 77,18 %, судовий збір за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у сумі 1657,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 , 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4806318 від 21 вересня 2021 року в сумі 32800 (тридцять дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., в тому числі по кредиту-10000,00 грн., по відсоткам за користування кредитом- 22800,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви- 1657 грн. 20 коп., оплату правничої допомоги- 6000 грн., а всього- 7657 (сім тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, м.Київ, вул. Загородня, 15,офіс 118/2).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ Єрмоленко В.Б.