Справа № 642/7221/23
Провадження № 2/642/295/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд міста Харкова в складі:

головуючої - судді Гримайло А. М.,

за участю секретаря судового засідання - Антонян А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, -

в с т а н о в и в:

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Ленінського районного суду м. Харкова суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01 березня 2011 року по 31 січня 2022 року у розмірі 76 481,63 грн., та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є абонентами КП «Харківські теплові мережі». Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання відповідачі належним чином не здійснюють, внаслідок чого у них перед позивачем утворилась вказана заборгованість. У зв`язку з викладеним позивач був змушений звернутись до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 16.01.2024 подали відзив на позовну заяву в якому зазначили, що вказаний в позові період 01.03.2011 по 31.01.2022, за який представник позивача просить стягнути заборгованість, виходить за межі позовної давності.

У зв`язку з цим позовні вимоги відповідачі визнають частково.

Просили суд застосувати позовну давність при винесенні рішення про стягнення заборгованості, врахувати оплати, що проводилися відповідачем за цей період та відмовити позивачу в стягненні заборгованості за період, що виходить за межі позовної давності.

Представником позивача ОСОБА_4 01.02.2024 подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачами порушеного права позивача, тобто наявність заборгованості.

Відповідач оплату за надані послуги по централізованому опаленню та гарячу воду сплачував не регулярно, до оплати призначалась одна сума, а сплачувалась менша.

Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу по особовому рахунку № НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_2 відповідачі здійснювали періодичну часткову оплату заборгованості протягом 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2019, 2020,2021,2022 років. Також представник позивача звертає увагу суду, що він неодноразово звертався до суду за захистом своїх законних прав і інтересів з відповідними позовами, а саме: 24.11.2010 за період з 01.12.2007 по 01.10.2010 на суму 5 895,09 грн.; 05.12.13 за період з 01.11.2010 по 01.10.2013 на суму 7 295,36 грн.; 08.02.2021 за період з 01.03.2018 по 01.12.2020 на суму 35 123,53 грн.; 11.12.2023 за період з 01.03.2011 по 01.01.2022 на суму 76 481,63 грн.

Зазначив, що в даному випадку позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, тому період з 01.03.2011 по 31.01.2022 не є пропущеним.

Також, вказав, що позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості з оплати ЖКП переривається у разі часткового погашення боржником відповідної заборгованості, тому період з 01.03.2011 року по 31.01.2022 року не є пропущеним, оскільки відповідачі періодично вчиняли дії, що свідчать про визнання ним боргу та вчиняли дії, направлені на виконання обов`язків по утриманню свого власного майна. Вважає, що позовні, вимоги КП «ХТМ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються КП "Харківські теплові мережі".

Особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання умов договору про надання послуг постачання теплової енергії.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки.

Згідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором .

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №2189-VIII).

Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки.

Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором.

Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання.

Щодо заяви відповідачів про застосування судом до вимог КП «Харківські теплові мережі» строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Разом з тим, у відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 3ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності клопотання сторін, якщо в останніх є докази, що підтверджується факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу Відповідача або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема часткова сплата Відповідача або з його згоди іншою особою основного боргу.

Відповідно до пункту 3 розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. N 1236 внесені зміни у пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CQVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", продовживши дію карантину до 30 квітня 2023 року.

Також, з гідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 133/2022 від 14.03.2022, № 341/2022 від 17.05.2022 та востаннє Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб, до теперішнього часу продовжено строк воєнного стану.

Відповідно до Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» В розділі II. Прикінцеві та перехідні положення;

2) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Посилання відповідача на застосування строків позовної давності є безпідставними, оскільки, відповідачами у 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2019, 2020,2021,2022 здійснювалися оплати за послуги з централізованого опалення, у графі відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачанням періоду платежу (надходження оплат), зазначені оплати грошових коштів відповідача Також це узгоджується з правовою позицією ВСУ (постанова від 06.02.2019 року у справі №205/8202/15 ц).

Згідно частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з буд-якими активними діями зобов`язання суб`єкта (боржника), що свідчить про визнання боргу. До таких може відноситися лист, зміст якого свідчить, що боржник визнає існування боргу і бажає відновити погашення боргу. Такий же висновок зроблений і Верховним судом України. Зокрема, у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269 вказано, що дій ,що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належить: визнання пред`явленої претензії; зміна договору; з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суму боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій».

Перебіг позовної давності переривається вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості з оплати ЖКП переривається у разі часткового погашення боржником відповідної заборгованості. Таким чином, період заборгованості відповідача не є пропущеним, оскільки Відповідач вчинив дію, що свідчать про визнання ним боргу.

У зв`язку з чим, строк позовної давності до відповідачів не може бути застосовано.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За приписами ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог КП «Харківські теплові мережі», здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у розмірі 2684 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.5,10,12,13,81,141,178,247,263-265,268,273, ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_5 , банк одержувача ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Харків, МФО 351823) заборгованість за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.03.2011 по 31.01.2022 у розмірі 76 481 (сімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_5 , банк одержувача ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», м. Харків, МФО 351823) судовий збір у розмірі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн., тобто по 894,67 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Гримайло