Справа № 462/9527/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Іванюк І.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заремба Ольга Вікторівна, до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановила:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заремба О.В., 05.12.2023 звернулася до суду із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із рішенням Залізничного районного суду м. Львові від 21.11.2011 року, що змінене рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.02.2012 року, з 1/6 частки від заробітку (доходу) на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя вони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.02.2012 року було скасовано рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21.11.2011 року та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.09.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття, а тому стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11.07.2011 року, на неї припинилось. З часу винесення рішення у позивача змінився матеріальний та сімейний стан. Зокрема 17.11.2018 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася спільна донька ОСОБА_6 , у зв`язку з чим з вересня 2021 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має можливості працювати і отримувати дохід. На утримання малолітньої доньки нею витрачаються значні кошти. Крім того, на її утриманні перебуває старша донька відповідача - ОСОБА_4 , яка навчається в університеті в Республіці Польща, а відповідач ОСОБА_2 жодних витрат по її навчанню не несе. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 вважає, що її матеріальний стан погіршився, а теперішній розмір аліментів, визначений судом, не забезпечує гармонійного розвитку дитини їхнього спільного сина ОСОБА_3 та не задовольняє у повному обсязі її потреби з урахуванням суспільних змін, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 , отримавши ухвалу про відкриття провадження 27.12.2023 року, відзив на позовну заяву у визначений суду п`ятнадцятиденний строк з дня її отримання не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не скерував.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно порядку подання доказів, регламентованого статтею 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, передбачено що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 11.07.2011 року у справі №2-2172/2011 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 06.04.2011 року та до досягнення дитиною повноліття та 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання вагітної дружини ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку.

21.11.2011 року рішенням Залізничного районного суду м.Львова у справі №2-3274/ 11 та рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.02.2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 вересня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , досягла повноліття, а тому стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неї припинився.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 17.11.2018 року вбачається, що 17.11.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уклала шлюб із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 13).

Згідно із свідоцтвом серії НОМЕР_3 у позивачки ІНФОРМАЦІЯ_10 народилась донька ОСОБА_6 та її батьком зазначений ОСОБА_5 .

З довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 20.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та з нею зареєстровані її діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки ТОВ «Львівське хлібоприймальне підприємство» від 15.09.2023 року №16 ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та з 01 вересня 2021 року жодного доходу не отримує (а.с.14).

Згідно із довідкою №4248 від 20.10.2023 року ОСОБА_1 отримала щомісячну допомогу при народженні дитини у загальному розмірі 7740 грн. (а.с.15).

Як вбачається з довідки №270 від 14.09.2023 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , навчається в 7-Г класі Середньої загальноосвітньої школи №98 м.Львова (а.с.16).

З довідки про те, що іноземець продовжує стаціонарне навчання від 12.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в Опольському університеті на факультеті наук про політику і соціальну комунікацію та була прийнята на навчання з 01.10.2021 року до 30.09.2024 року на напрям «політологія».

Згідно із інформаційною довідкою №356323138 від 29.11.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_2 , з 03.12.2010 року на підставі договору дарування належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , а також квартира за адресою: АДРЕСА_3 , з 20.11.2017 року на підставі свідоцтва про право на спадщину належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.23).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Окрім того, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що після ухвалення судового рішення змінився сімейний стан позивачки та погіршився її майновий стан. Так, внаслідок народження у сім`ї позивачки ще однієї дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_11 , у неї виниклидодаткові витрати, пов`язані з утриманням такої, а внаслідок перебування позивачки у відпустці по догляду за вказаною малолітньою дитиною у неї відсутній дохід. Таким чином, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи те, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, доказів протилежного суду не надав, син відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 7 класу та за віком потребує значних коштів на утримання, тому виходячи із рівності обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, суд дійшов висновку, що позовна вимога є підставною та підлягає до задоволення. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, не суперечитиме чинному законодавству, інтересам сторін та є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно із пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому такий розмір аліментів слід стягувати з відповідача починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 1073,60 грн судового збору.

На підставі ст.ст.2,12,13,81,82,89,133,141, 258, 259, 264,265,274-275,279 ЦПК України, суд, керуючись ст.ст.7-9, 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Іванюк І.Д.