Справа № 212/7944/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.,

секретар судового засідання - Івашко А.А., Розинько К.А.

у цивільній справі № 212/7944/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених дорожньо - транспортною пригодою.

В судовому засіданні брали участь:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Лушпенко Д.С.,

відповідач - ОСОБА_2

в с т а н о в и в :

11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальні збитки, спричинені в результаті дорожньо - транспортної пригоди, в сумі 10 000 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.07.2023 року о 21:20 годині, коли її малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у дворі будинку за місцем їх проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де каталася на дитячому самокаті, відповідач ОСОБА_2 , який проживає по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем Пежо 309, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по дворовій території, при цьому був неуважним, під час руху не стежив за дорожньою обстановкою, при виникненні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості руху або зупинки, внаслідок чого скоїв наїзд на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті чого дитина зазнала тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин, підшкірної гематоми чола. Після ДТП, на місце пригоди була викликана карета Екстреної медичної допомоги, якою дитина була госпіталізована до лікарні та на протязі тижня з 01.07.2023 року по 08.07.2023 року перебувала в лікарні. Під час лікування та обстеження дитини було витрачено більше 10 000 грн. на придбання ліків, санітарних засобів, перев`язувальних матеріалів, проведення медичних процедур.

Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2023 року відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та під час розгляду справи надав суду власноруч складену заяву, відповідно до якої визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з цим, ОСОБА_2 не вживав заходів по відшкодування завданої ДТП матеріальної шкоди, та не мав такого наміру. При цьому ОСОБА_2 не цікавився станом здоров`я дитини, не пропонував допомоги, не проявляв співчуття, натомість поводив себе грубо, у дворі будинку розповсюджував неправдиву, негативну інформацію, відповідно до якої вона зловживає алкоголем, через що має нестійку ходу та затримку мовлення, хоча вона через перенесений інсульт має інвалідність 2 групи; дружина відповідача приходила до них до дому та погрожувала позбавленням батьківських прав, в один день, в разі звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди.

Такі дії та поведінка ОСОБА_2 негативно вплинули на її моральний стан, оскільки вона дуже переймалася за здоров`я дитини та після ДТП, довгий час перебувала в стані переляку і страху, побоюючись наслідків отриманої дитиною травми голови, тому під час перебування дитини у лікарні не могла ні їсти ні спати, внаслідок чого мала підвищений тиск та змушена була проходити курс лікування з метою стабілізації стану здоров`я. У зв`язку з чим була вимушена брати в борг кошти у друзів та родичів. Після отриманої травми дитина постійно скаржилась на головний біль, стала плаксивою, млявою, її поведінка повністю змінилася, оскільки дитина не виявляла бажання виходити на прогулянки у двір будинку, стала боятися автомобілів що проїжджають повз, при появі яких ховається за батьків. При цьому дитина постійно напружена, та такий стан дитини викликає у неї занепокоєння, вона постійно відчуває душевний неспокій і невпевненість в подальшому благополуччі дитини та відповідно призводить до погіршення стану її здоров`я.

03.11.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

27.12.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, відповідно до якого, позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи таку свою позицію тим, що позовні вимоги вважає необґрунтованими, а наведені позивачем обставини такими, що не відповідають дійсності. При цьому зазначив, що не вбачає підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки не вважає себе винним у настанні дорожньо - транспортній пригоді, яка мала місце 01.07.2023 року, та зазначає, що ним не були порушені Правила дорожнього руху, а дитина отримала травми внаслідок недбалого ставлення батьків, які не наглядали належним чином за дитиною, яка пізно у вечорі перебувала у дворі будинку зі своїм неповнолітнім братом, але без нагляду батьків, які прибули на місце події майже через години, та на його переконання перебували в стані алкогольного сп`яніння. При цьому відповідач зазначає, що на місце ДТП у зв`язку з травмуванням дитини, його дружина викликала швидку медичну допомогу, якою дитині була надана перша медична допомога. З приводу вимог про відшкодування моральної шкоди зазначив, що вважає розмір моральної шкоди, визначений позивачкою, таким, що не відповідає вимогам розумності, справедливості та співмірності, та такими, що не підтверджуються належними доказами, в тому числі не доведено, що позивачем виконувались рекомендації лікарів при виписці дитини зі стаціонарного лікування. При цьому відповідач не оспорював ту обставину, що малолітня дочка позивачки внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, внаслідок отримання яких проходила стаціонарне лікування.

29.01.2024 року представник позивача - адвокат Лушпенко Д.С. подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої з 22.01.2024 року на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, він представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , та відповідно просив суд не приймати до уваги доводи відповідача, наведені у відзиві, посилаючись на доведення вимог позивача належними та допустимими доказами, пославшись при цьому на сталу судову практику з аналогічних спорів.

06.03.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала з обставин, наведених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лушпенко Д.С. позов ОСОБА_1 підтримав з наведених у позові підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав з підстав наведених у відзиві.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що у зв`язку з військовим станом в Україні він займається волонтерською діяльністю, тому у вечірній час 01.07.2023 року допомагав розвантажувати гуманітарну допомогу, та близько 20:45 години йому зателефонував старший син ОСОБА_5 , який повідомив, що донька ОСОБА_6 , 2018 року народження, потрапила в ДТП, в наслідок якого отримала тілесні ушкодження, тому він швиденько поїхав додому. Прибувши на місце, побачив доньку ОСОБА_6 , яка була сильно налякана та у неї на голові були синяки, та дружина побачивши доньку, дуже розхвилювалася та їй стало погано. Коли приїхала «швидка медична допомога», лікарі надали медичну допомогу дитині та побачивши стан його дружини, також надали і їй медичну допомогу, після чого госпіталізували дитину до лікарні, де вона проходила стаціонарне лікування протягом тижня. Після виписки з лікарні дитина дуже погано себе почувала, не могла нахилити голову, кричала коли вони намагалися помити їй голову, у зв`язку з чим вона вдруге перебувала на стаціонарному лікування, та зараз коли перебувають на вулиці, при наближені автомобіля кричить, бо дуже налякана після ДТП. Зазначені події негативно вплинули на стан здоров`я дружини, яка дуже хвилювалася за дитину, та враховуючи перенесений інсульт, в зазначений період мала підвищений тиск, який потребував лікування. Також зазначив, що відповідач та його дружина, дивлячись на стан дружини, з незрозумілих підстав зробили висновок, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння, хоча при них дружині лікарями була надана медична допомога.

Заслухавши показання позивачки, її представника, відповідача та свідка ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (аналогічні норми містить ст. 81 ЦПК України).

З наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 06.12.2018 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8). Батьки дитини з 29.09.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9), родина позивача проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, … постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

06.09.2023 року постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Зазначеною постановою у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_2 01.07.2023 року о 21:30 годині біля будинку 4 по вулиці Десантній у Покровському районі міста Кривого Рогу, керував автомобілем PEUGEOT 309, державний номерний знак НОМЕР_1 , по дворовій території. При цьому був недостатньо уважним, не врахував зміни в дорожній обстановці, та при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості руху або до зупинки, внаслідок чого скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась у зустрічному напрямку, після чого пішохід ОСОБА_8 зазнала тілесних ушкоджень. З додаткової інформації вбачається, що малолітня ОСОБА_8 спочатку рухалась на самокаті у зустрічному напрямку, та наближаючись до автомобіля в подальшому здійснила рух ліворуч, після чого відбулося контактування з автомобілем. ОСОБА_2 надав заяву, в якій зазначив, що свою провину визнає в повному обсязі. Після дослідження доказів, суд зазначив, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 було порушено вимоги п.п.2.3»б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху (а.с.10,70).

04 січня 2024 року захисник Чухонцева Д.В. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, в тому числі, заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2023 року.

07 лютого 2024 року Дніпровський апеляційний суд своєю постановою в задоволенні клопотання захисника Чухонцевої Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 06.09.2023 року відмовив, якою також встановлено, що пропуск строку на апеляційне оскарження постанови судді складає майже чотири місяці, а доводи захисника не містять посилань на такі обставини, які б дійсно об`єктивно могли зашкодити ОСОБА_2 своєчасно подати апеляційну скаргу. (а.с.72-23).

За таких підстав, суд вважає доведеним, що зазначена дорожньо - транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 внаслідок порушення ним вимоги п.п.2.3»б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху.

При цьому суд зазначає, що відповідач висловлював свою позицію щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно знав про ухвалене судом рішення, разом з тим, апеляційну скаргу на зазначену постанову судді подав майже через чотири місяці, тобто 04.01.2024 року, враховуючи, що позов, що розглядається був поданий ОСОБА_1 11.10.2023 року, а відповідач вперше з`явився до суду 13.12.2023 року (а.с.24), тому доводи відповідача про те, що його вина у зазначеній ДТП відсутня та ним не були порушені ПДР, суд до уваги не приймає, як такі, що спростовуються вищенаведеними доказами.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вказана ДТП сталася з вини малолітньої ОСОБА_9 та внаслідок неналежного виконання її батьками батьківських обов`язків, суд визнає голослівними, оскільки такі доводи не підтверджуються належними доказами.

Доводи відповідача про те, що батьки малолітньої перебували в стані алкогольного сп`яніння, також суд визнає безпідставними та необґрунтованими, враховуючи досліджені письмові докази.

Доводи відповідача про те, що батько малолітньої дитини під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначав, що не має претензій до відповідача, суд сприймає критично, оскільки зазначена обставина не позбавляє права законного представника на звернення до суду із зазначеним позовом.

При цьому доводи позивачки ОСОБА_1 про отримання її малолітньою дочкою тілесних ушкоджень внаслідок зазначеної ДТП з вини відповідача підтверджуються наступними доказами.

Так, згідно карти виїзду бригади ЕМД Криворізької станції екстреної медичної допомоги (форма № 110/о) малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після отримання травми при ДТП була надана медична допомога та госпіталізовано до медичного закладу. При цьому встановлено діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій чола; виклик швидкої медичної допомоги здійснено о 21:22 годині (а.с.57-60).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого дитячого травматологічного відділення № 4490, малолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.07.2023 року по 08.07.2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м/тканин, підшкірна гематома чола; які отримані в наслідок ДТП (а.с.12,65).

Згідно Епікризу № 5669/655, малолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.08.2023 року по 18.08.2023 року знаходилась на лікуванні у ДНВ з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку, Забій шийного відділу хребта. Міозіт шиї. Зазначено про скарги на біль в ділянці шиї, слабкість, головний біль.; анамнез захворювання: дані скарги після травми в липні 2023 року наслідок ДТП. Під час проведення лікування було проведено обстеження та призначено лікування та надані відповідні рекомендації (а.с.11,66).

За таких підстав, суд вважає доведеним, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок зазначеної ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , отримала травми внаслідок чого двічі перебувала на стаціонарному лікуванні.

Разом з цим, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про відшкодування завданого матеріального збитку в сумі 10 000 грн., задоволенню не підлягають, оскільки хоча в матеріалах справи наявні докази про проходження малолітньою дитиною, обстежень та лікування, але відсутні докази на підтвердження вартості придбаних ліків та інших медичних засобів.

Суд зазначає, що наведена обставина не позбавляє позивача права звернутися до суду із відповідним позовом при наявності зазначених доказів.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, та суд вважає за необхідне зазначити про наступне:

крім вищенаведеного суд зазначає, що в момент настання зазначеної дорожньо - транспортної пригоди, володільцем транспортного засобу - джерела підвищеної небезпеки - автомобіля PEUGEOT 309, державний номерний знак НОМЕР_1 , був відповідач ОСОБА_2 , що сторонами не оспорюється.

Згідно довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 567979 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 26.10.2022 року має інвалідність ІІ групи з причини загального захворювання (а.с.13).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 164235, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на лікуванні з 12.07.2023 року по 22.07.2023 року з діагнозом: стійкі наслідки перенесеного ГПМК; в теперішній час госпіталізована для протирецедивного лікування; скарги при госпіталізації: ускладнення та уповільнення мови, поніміння та слабкість (а.с.67).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 - 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до абз 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) та у постанові від 05.12.2022 року у справі № 214/7462/20).

Аналізуючи встановлені по справі обставини, наведені норми чинного законодавства, роз`яснення та судову практику в аналогічних справах, суд вважає доведеним наявність моральної шкоди, завданої позивачу в внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , як особи, яка визнана винною у ДТП та володільця джерела підвищеної небезпеки, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням ОСОБА_2 та вини останнього в її заподіянні.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, тяжкість отриманих малолітньою ОСОБА_11 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, глибину фізичних та душевних страждань позивачки, як матері малолітньої потерпілої, ступень вини відповідача, його поведінки після ДТП та факт необґрунтованого заперечення своєї вини в зазначеній ДТП та не визнання позову, що розглядається в повному обсязі, а також відсутність доказів на підтвердження такої позиції відповідача, та враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визнає обґрунтованим розмір грошового відшкодування моральної шкоди, заявлений позивачкою, та відповідно задовольняє позов в цій частині в повному обсязі.

Отже, позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4 - 13, 18, 76 -83, 89, 263-265, 273, 352 - 355, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених дорожньо - транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 06 січня 2025 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна