Сквирський районний суд Київської області
Провадження № 2/376/526/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Сквирський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Батовріної І.Г., за участю секретаря судових засідань Гіптенко Є.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК Європейська Агенція з повернення боргів» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 23.08.2020 року було укладено кредитний договір № 215167561, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників.

31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Відповідно до реєстру боржників № 109 від 24.11.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 215167561.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача.

Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 215167561 від 23.08.2020 р., яка становить 19 582,00 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 985,00 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 13 597,00 грн.

01.07.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00066-07/2020, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав.

21.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00066-07/2020.

Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 00066-07/2020 від 01.07.2020 р., яка становить 9 660 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2 100 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 7 560 грн.

04.10.2020 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-1827211, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав.

27.07.2021 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 27072021, відповідно до умов якого ТОВ «Качай Гроші» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27072021 від 27.07.2021 укладеного між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-1827211.

Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 00-1827211 від 04.10.2020 р., яка становить 3 974,4 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 1 350 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 2 624,4 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 33 216,40 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 27.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

25.03.2024 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якій вказав, що електронні договори укладено з порушенням вимог законодавства, а саме з порушенням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що надані до суду договори, графіки розрахунків, додаткові угоди у формі паперових копій не місять доказів про укладення їх в електронній формі з використанням електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» і за таких обставин, кредитні договори укладені з недодержанням письмової форми є нікчемними. Окрім того позивач не надав доказів, які підтверджують передання відповідачу позикодавцями визначених грошових сум. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

02.04.2024 року представник позивача надав відповідь на відзив, у якому вказав, що кредитні договори були укладені в електронній формі відповідно до чинного законодавства України та підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов?язань, а тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору, таким чином нарахування кредитної заборгованості здійснювалося відповідно до умов договорів та додатків до них. Вказує, що позивачем долучена достатня кількість доказів, які б підтверджували перехід прав вимоги. Посилаючись на постанову Київського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року по справі № 754/11916/23 наголошує, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у відповіді на відзив просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 23.08.2020 року укладено договір № 215167561 (а.с. 10-11).

За умовами договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів, базова процентна ставка 1,70 % в день, дисконтна процентна ставка 0,67 %.

Договір № 215167561 від 23.08.2020 року та додаток № 1 до договору, у якому міститься графік розрахунків підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором D4T6Q37S.

24.09.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 215167561 від 23.08.2020 р. відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, у зв?язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором № 215167561 від 23.08.2020 р. на наступну кількість днів: тридцять (а.с. 12).

Відповідно до п. 3 вказаної додаткової угоди починаючи з 22.09.2020 р. позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою.

П. 4 встановлено, що ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 22.09.2020 р.

23.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 215167561 від 23.08.2020 р. відповідно до умов якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на 6 000,00 грн. з 23.08.2020 р. на строк дії договору 215167561 від 23.08.2020 р. (а.с.13).

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 132-135).

31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 15-17).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 109 від 24.11.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 215167561 (а.с. 136).

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача (а.с. 18-19)

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 19 582,00 грн. (а.с. 20).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 215167561 від 23.08.2020 року станом на 30.11.2023 року непогашена заборгованість становить 19 582,00 грн. (а.с.21).

01.07.2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00066-07/2020 (а.с. 26-28).

За умовами договору ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надало відповідачу грошові кошти в сумі 2 100,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 30.07.2020 року, процентна ставка 3,00 % в день, 1095,0 % річних (а.с.26).

Договір про надання фінансового кредиту № 00066-07/2020 від 01.07.2020 року було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W10136.

Також відповідач, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W10136, підписав додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 00066-07/2020 від 01.07.2020 року, у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 28 зворот).

21.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 29-30).

Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників до договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників кількістю 9820 (а.с.31).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 9 660,00 грн. (а.с. 32).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 00066-07/2020 від 01.07.2020 року непогашена заборгованість становить 9 660,00 грн. (а.с.33)

04.10.2020 р. між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір № 00-1827211 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту (а.с. 38-40).

За умовами договору ТОВ «Качай гроші» надало відповідачу грошові кошти в сумі 1 350,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 03.11.2020 року, процентна ставка 1,62 % в день, 583 % річних.

Договір № 00-1827211 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 04.10.2020 року було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

27.07.2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 27072021, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 41-42).

Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників до договору факторингу № 27072021 від 27.07.2021 року ТОВ «Качай гроші» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників кількістю 3140 (а.с.43).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27072021 від 27.07.2021 укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 3 974,40 грн. (а.с. 44).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 00-1827211 від 04.10.2020 року непогашена заборгованість становить 3 974,40 грн. (а.с.45).

Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Таким чином, судом встановлено, що з відповідачем дійсно були укладені вищевказані договори з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Качай гроші» про надання кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 215167561 у розмірі 19 582,00 грн., договором № 00066-07/2020 у розмірі 9 660,00 грн. та договором № 00-1827211 у розмірі 3 974,40 грн..

У той же час представником позивача не доведено належними доказами факт перерахування грошових коштів за договором № 00066-07/2020 та договором № 00-1827211.

Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були, окрім того долучені до матеріалів справи інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» та Інформація за період з 04.10.2020 по 13.06.2021 щодо позичальників, яким були перераховані кошти через компанію ТОВ «БЕСТПЕЙ» не є первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача.

Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Тому суд відмовляє у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості за договором № 00066-07/2020 від 01.07.2020 р. у розмірі 9 660,00 грн. та договором № 00-1827211 від 04.10.2020 р. у розмірі 3 974,40 грн..

На підтвердження перерахування грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн. за договором № 215167561 від 23.08.2020 р. укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» представник позивача надав платіжне доручення №bf5ce12d-dbcc-4889-9773-b169c7016090 від 23.08.2020 р. та платіжну інструкцію № аf270aa9-9cc4-47d8-a108-e27a38b50167 від 23.08.2020 р.

У той же час щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 13 597,00 грн. за договором № 215167561 від 23.08.2020 р. то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.2 вказаного договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.

Відповідно до п. 1.3 на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,67 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 24.09.2020 р. до договору № 215167561 від 23.08.2020 сторони дійшли згоди на продовження строку на який був наданий кредит на 30 днів.

Згідно з п. 3 та 4 вказаної додаткової угоди починаючи з 22.09.2020 р. позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 відсотків в день від суми кредиту. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 22.09.2020 р.

Аналізуючи вказані положення договору та додаткової угоди кінцевим терміном повернення кредиту та нарахування відсотків є 22.10.2020 р..

У той же час відповідно до розрахунку заборгованості наданої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» проценти за користування кредитом нараховувались по 10.01.2021 р. включно.

Разом з тим, як встановлено раніше за умовами укладеного між сторонами договору №215167561 від 23.08.2020 та додаткових угод позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 22.10.2020 р., а тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками на суму 13 597 грн. поза межами строку кредитування є необґрунтованими.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Згідно з пунктом 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За таких обставин, суд з вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за договором №215167561 від 23.08.2020 р., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 985,00 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 1 904 грн., враховуючи сплату відповідачем відсотків у розмір 1 744,00 грн. (3 648,00 грн. (нараховані відсотки за 60 днів) 1 744,00 грн. = 1904,00 грн.).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (23,7% ) в сумі 636,1 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково.

На підставі приведеного вище, керуючись ст.ст.11, 526, 610, 611, 625, 627,634, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; , заборгованість за договором № 215167561 від 23.08.2020 року, яка становить 7 729,00 грн., та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 985,00 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 1 904,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 636,1 грн..

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Батовріна