Справа №:755/1285/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

"15" січня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого - судді Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, клопотання представник відповідача ОСОБА_1 - адвоката Юзефовича А.О. про розподіл судових витрат, подане в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи з 30 січня 2023 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання - 30 червня 2023 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Цим рішенням суду встановлено відповідачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат - протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду.

29 грудня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвоката Юзефовича А.О. подав до суду через систему «Електронний суд» клопотання про розподіл судових витрат, в якому просить суд прийняти докази витрат відповідача на правничу допомогу, вирішити питання про розподіл судових витрат, шляхом ухвалення додаткового рішення.

10 січня 2024 року до суду надійшли заперечення позивача ОСОБА_2 на клопотання про розподіл судових витрат, в яких позивач просить зменшити до нуля заявлені відповідачем до стягнення судові витрати на правничу допомогу та відмовити в задоволенні клопотання про розподіл судових витрат.

Згідно положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України).

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи поданого представником відповідача клопотання, заперечення позивача, долучені сторонами документи та матеріали справи, приходить до наступного.

За правилом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на позовну представником відповідача на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України зроблено відповідну заяву (а.с.33).

Клопотання представника відповідача про розподіл судових витрат з додатками на його обґрунтування подане через систему «Електронний суд» 29 грудня 2023 року.

Рішення суду в справі 755/1285/23 ухвалено 25 грудня 2023 року (а.с.151-158).

Тому суд приходить до висновку, що стороною відповідача виконано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України щодо подання доказів у визначені законом строки за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як визначено в ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.2 ст.632 ЦК України)

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

23 лютого 2023 року між ОСОБА_1 (клієнт) та АО «Ю.Т.С. ЛОЙЕРС ГРУП» (об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги №190/02-2023 (далі - договір), згідно умов якого за цим договором об`єднання здійснює захист, представництво та інші, передбачені цим договором, види правової допомоги клієнту, на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно п.3.6. договору, для надання правничої допомоги за цим договором, за погодженням з клієнтом об`єднання призначає адвоката Юзефовича А.О.

За надання правової допомоги за цим договором, клієнт зобов`язується сплачувати об`єднанню плату, розмір якої встановлюється за письмовою домовленістю з клієнтом у вигляді фіксованої плати чи погодинно, а за відсутності такої домовленості - погодинно із урахуванням витраченого об`єднанням часу та складності послуги, наданої в межах правової допомоги, виходячи з вартості однієї години надання правової допомоги адвокатом об`єднання - 2 500,00 грн. (п.4.1. договору)

Також 23 лютого 2023 року між ОСОБА_1 (клієнт) та АО «Ю.Т.С. ЛОЙЕРС ГРУП» (об`єднання) укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №190/02-2023 від 23 лютого 2023 року (далі - додаткова угода), згідно умов якої об`єднання прийняло від клієнта замовлення щодо надання правової допомоги у Дніпровському районному суді міста Києва в межах цивільної справи №755/1285/23 в суді першої інстанції, сторони вирішили відступити від зафіксованих в п.4 договору умов щодо вартості послуг об`єднання та обумовили вартість таких послуг в сумі 20 000,00 грн за ознайомлення з наданими клієнтом копією позовної заяви і доданими документами, формування правової позиції, збирання доказів, складання відзиву на позовну заяву (а в разі подання позивачем відповіді на відзив, також і заперечення).

На підставі договору про надання правової допомоги №190/02-2023 від 23 лютого 2023 року АО «Ю.Т.С. ЛОЙЕРС ГРУП» видано Ордер серії АІ №1355895 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Юзефовичем А.О. (а.с.62-зворот)

До заяви представника відповідача про розподіл судових витрат також долучено: акт №0000108 від 28 грудня 2023 року про приймання виконаних робіт (наданих послуг) в якому відображена фіксована вартість правничої допомоги в сумі 20 000,00 грн, який не містить підписів сторін (об`єднання та клієнта); рахунок -фактуру №0000108 від 23 березня 2023 року на суму 20 000,00 грн; меморіальний ордер від 24 березня 2023 року з призначенням платежу - оплата послуг правничої допомоги згідно рахунку-фактури №0000108 від 23 березня 2023 року на суму 20 000,00 грн, а також дублікат квитанції від 24 березня 2023 року, за якою відповідачем здійснена оплата за послуги правової допомоги згідно рахунку-фактури №0000108 від 23 березня 2023 року в сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За наданими стороною відповідача документами, заявлені до стягнення витрати є доведеними.

Разом з тим, ч. 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21)

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, а й того, чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Суд вважає завищеним визначений АО «Ю.Т.С. ЛОЙЕРС ГРУП» та відповідачем розмір гонорару в сумі 20 000,00 грн за надання правничої допомоги в даній справі, предметом спору в якій є стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, адже виходячи з предмету спірних правовідносин дана справа не є складною, отже обумовлена відповідачем та АО вартість наданих адвокатом послуг не є пропорційною до предмета спору та ціни позову, враховуючи також, що за рішенням суду стягнуті аліменти за повних п`ять місяців у розмірі 1 000,00 грн на місяць.

Крім того, при розподілі судових витрат судом враховується визначені ЄСПЛ критерії щодо розумності розміру витрат, які підлягають компенсуванню іншою стороною, а також фінансовий стан позивача, яка згідно долученої до заперечень довідки є студенткою - продовжує навчання за денною формою навчання, та відповідача, загальна сума доходу якого за матеріалами справи за період з липня 2022 року по лютий 2023 рок включно становила 412 489,24 грн.

Оцінюючи надані стороною відповідача докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, ціною позову та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, необхідним та достатнім на їх виконання, враховуючи часткове задоволення позову, фінансовий стан сторін та викладення позивачем позиції щодо неспівмірності заявленої до стягнення суми, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що визначена стороною відповідача сума в розмірі 20 000,00 грн (що пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 16 000,00 грн) є надмірною, виходячи з часу, необхідного адвокату на формування правової позиції, підготовку та подання відзиву на позовну заяви про стягнення аліментів з додатками, враховуючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача має бути зменшений до 1 000,00 грн.

При визначенні такого розміру компенсації витрат на правничу допомогу суд також враховує, що визначення відшкодування витрат у більшому розмірі становитиме надмірний тягар для позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 133, 137, 141, 258, 263-265, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: