КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 824/112/24 Номер провадження № 22-ск/824/52/2024Головуючий арбітр - Мармазов В. Суддя у суді першої інстанції - Нежура В.А.
УХВАЛА

23 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

головуючого - Нежури В.А.,

при секретарях - Цуран С.С., Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» Дніпровської міської ради (Україна) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 липня 2024 року у справі № 46/2020 за позовом LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye) до Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» Дніпровської міської ради (Україна) про продовження строку виконання за Контрактом № 1А від 13 липня 2016 року, відшкодування 18 478 883,72 євро в якості додаткових витрат (плюс прибуток), стягнення 1 629 824,24 євро у вигляді відсотків за ставкою 3% річних, нарахованих на всі суми, підтверджені в цьому арбітражі як такі, що підлягають сплаті за Контрактом № 1А від 13 липня 2016 року, стягнення відсотків у розмірі 3% річних, нарахованих на всі суми, підтверджені в цьому арбітражі, як такі, що підлягають сплаті за Контрактом № 1А від 13 липня 2016 року, та нарахування таких відсотків на користь позивача до дати фактичної сплати, та стягнення всіх витрат та зборів цього арбітражу, включаючи реєстраційний збір та арбітражний збір, а також юридичні та інші витрати позивача в цьому арбітражному провадженні, у тому числі витрати на залучення експертів та витрати на переклад,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Комунальне підприємство «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» Дніпровської міської ради (Україна) (далі - КП «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» Дніпровської міської ради (Україна)) звернулось до суду з заявою у якій просило:

скасувати рішення МКАС при ТПП України від 31.07.2024 у справі № 46/2020 за позовом Компанії LIMAKINSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye) до КП «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» Дніпровської міської ради (Україна).

Подану заяву обґрунтовано тим, що арбітражне рішення у справі № 46/2020 суперечить публічному порядку України, що слідує з наступного:

Дніпровський метрополітен почали будувати у 1981 році. Відкриття відбулося 29.12.1995. Було відкрито одну лінію - Центрально-Заводську, на якій побудовано шість станцій. Фінансування будівництва здійснюється за рахунок кредитних коштів Європейського банку реконструкції та розвитку та Європейського Інвестиційного Банку, відповідно до кредитної та Фінансової угод в обсязі 304 млн євро.(на умовах співфінансування ЄБРР та ЄІБ по 152 млн. євро) та субвенції із загального фонду державного бюджету на фінансування ПДВ з добудови метрополітену в рамках проекту.

В рамках проекту в дніпровському метрополітені мали збудувати три нові станції в центральній частині міста: «Центральна», «Театральна» і «Музейна». Закінчити всі роботи планували до кінця 2024 року. Добудова метрополітену є головним інфраструктурним проектом для міста.

Компанія LIMAKINSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye) перемогла у міжнародному тендері на будівництво метрополітену в Дніпрі.

13.07.2016, з метою завершення будівництва другої черги метрополітену, КП «Дніпровський метрополітен» укладено з Компанією LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye)Контракт № 1А «Завершення будівництва метро в м. Дніпропетровську» (далі також - Контракт).

Під час повномасштабного вторгнення рф на територію України компанія LIMAK… покинула майданчики, забравши персонал, техніку та документи. Порушення зобов`язань зафіксувала міжнародна польська компанія ILF ConsultingEngineers Polska Sp.z.o.o (далі також - ILF, інженер), що здійснює технічний нагляд за будівництвом підземки у Дніпрі. Після початку повномасштабного вторгнення, турецький Холдинг «Лімакгруп» не повідомив про жодне скорочення своєї діяльності в рф.

Тобто, Компанією LIMAKINSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye) не завершено будівництво метрополітену у визначений Контрактом строк, чим завдано збитків КП «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» та бюджету України.

Окрім зазначеного, будівельна компанія «ЛімакКонстракшн» була заснована на території рф у 2019 році. У свою чергу, Компанія LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETIвходить до турецького холдингу «Лімакгруп» для реалізації важливих інфраструктурних, промислових та інших великих будівельних проектів у рф.

Після початку повномасштабного вторгнення, турецький Холдинг «Лімакгруп» не повідомив про жодне скорочення своєї діяльності в рф. Окрім сплати податків до бюджету рф, Холдинг надає робочі місця росіянам, підтримуючи російську економіку та рівень зайнятості населення.

Також, заявник звертає увагу на те, що арбітражне рішення у справі № 46/2020 винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору та містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, а саме:

у розділі «Е. ПОДІЇ ЗАТРИМКИ 4 ТА 4А» арбітражним судом розглядалась обґрунтованість претензій позивача, що ґрунтуються на несвоєчасній видачі дозволу на проведення вибухових робіт, тобто реєстрації повідомлення про намір розпочати вибухові роботи («Повідомлення») державними органами, а саме Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області. Указана Затримка 4, за винятком пов`язаних і наступних 122 днів затримки (Затримка 4А), викликаної інженером, призвела до 335 днів затримки Проекту та 5 512 765,75 євро додаткових витрат».

Отже, арбітражний суд, встановивши зазначені обставини, в частині порушення суб`єкту владних повноважень - ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, без наявності відповідного рішення компетентного суду, вийшов за межі спеціального закону, регламенту та арбітражної угоди сторін.

Наслідком допущення Арбітражним судом такого порушення є:

1. Не залучення до участі у справі Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та відповідно неможливість надання суб`єктом владних повноважень власних доводів й доказів на спростування викладених Арбітражним судом обставин щодо допущених ним порушень;

2. Фактичне вирішення МКАС при ТПП України спору з суб`єктом владних повноважень шляхом визнання обставин його бездіяльності, протиправності його дій, доведеними, розгляд якого здійснюється виключно в порядку адміністративного судочинства та не може бути переданий на розгляд МКАС при ТПП України.

Викладене свідчить, що оскаржуване рішення арбітражного суду у даній частині винесено МКАС при ТПП України щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, такого, що не підпадає під її умови та містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, що є підставою для його скасування у відповідності до приписів пп. в) п. 1 ч. 2 ст. 459 ЦПК України.

Окрім зазначеного, арбітражне рішення у справі № 46/2020 суперечить положенням ст. 129 Конституції України та ст. 18 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Правом яке регулює виконання умов Контракту його сторонами обрано право України. Відповідно, підтвердження якості та обсягів виконання робіт в тому числі має належно підтверджуватись згідно вимог ДБН та інших нормативно-правових актів України.

Разом із тим, звіти, що покладені в основу оскаржуваного рішення, прямо вказують на те, що вони не відповідають діючим в Україні будівельним нормам, стандартам і правилам та іншим нормативно-правовим документам, що діють в Україні, а також базуються на припущеннях та методиках розрахунків, обґрунтованість яких не можна вважати доведеними або передбаченими чинним законодавством. У той час як експертні звіти, що були надані КП «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» до матеріалів справи № 46/2020 окрім того, що у цілому не були взяті до уваги арбітражним судом, проте й взагалі жодним чином не згадані в тексті оскаржуваного рішення, як і мотивів їх відхилення та/або не взяття судом до уваги.

З огляду на викладене, КП «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» вважає оскаржуване рішення МКАС при ТПП України від 31.07.2024 у справі № 46/2020 таким, що суперечить публічному порядку України, наголошує на тому, що указане арбітражне рішення прийнято щодо не передбаченого арбітражною угодою спору та містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди при невідповідності складу суду угоді сторін, що відповідно до приписів ст. 459 ЦПК України є підставами для його скасування.

У своїх поясненнях Компанія LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye) зазначило, що Холдинг «Лімак» є великим турецьким конгломератом, який здійснює господарську діяльність в галузі будівництва, проектування, а також туризму починаючи з 1976 року. На сьогоднішній день компанія «Лімак», яка входить до групи компаній Холдингу «Лімак», успішно виконала понад 200 проектів в 14 різних країнах. Власниками та бенефіціарами компанії «Лімак» є виключно громадяни Туреччини. Попри високі ризики та повномасштабне вторгнення рф в Україну представництво компанії «Лімак» продовжує діяти на території української держави.

З метою захисту своїх законних прав та інтересів, компанія «Лімак» була вимушена звернутися із позовом до відповідача безпосередньо в МКАС, який є єдиною, постійно діючою арбітражною установою в Україні, що була неодноразово визнана арбітражною інституцією, вартою поваги і довіри. Арбітри МКАС розглядають арбітражні справи керуючись сучасними стандартами, кращою міжнародною арбітражною практикою, діють виключно у спосіб та на підставах, визначених Регламентом МКАС. Весь процес розгляду арбітражних справ МКАС побудований на високих професійних стандартах, що відповідає міжнародним вимогам та передовим практикам арбітражного розгляду комерційних спорів.

Скасування повністю законного та обґрунтованого Рішення МКАС матиме значний вплив не тільки для учасників даної справи, але також й для інших іноземних інвесторів, які здійснюють або планують здійснювати господарську діяльність на території України та обирають МКАС в якості арбітражної інституції. Скасування Рішення МКАС може підірвати довіру до судової системи України та МКАС.

Несанкціоноване втручання національних судів в суть міжнародних арбітражних рішень може викликати недовіру до судової системи української держави, яка демонструє сталий, проарбітражний підхід в питанні скасування рішень міжнародних арбітражів та має захищати законні інтереси осіб, чиї права та законні інтереси були порушені.

У судовому засіданні представник КП «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» - Данилова К.А. підтримала подану заяву з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник LIMAKINSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye) - Отенко П.В. заперечував проти поданої заяви та просив її відхилити.

Вислухавши доповідь судді, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2016 Компанія LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye) як підрядник, та КП «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» як замовник, уклали договір № 1А «Завершення будівництва метрополітену в м. Дніпропетровськ».

Даним контрактом було урегульовано основні положення та умови ОУК.

Арбітражна справа стосується спору між сторонами стосовно будівельного проекту «Коригування проекту» Будівництво першої черги метрополітену в м. Дніпропетровську» («Проект»), що здійснювався в рамках інвестиційного проекту Європейського банку реконструкції та розвитку «Завершення будівництва метрополітену у м. Дніпропетровську».

Компанія «Лімак» подала позовну заяву в арбітраж проти заявника в січні 2020 року.

Основні питання, які склад Арбітражного суду мав вирішити в рамках арбітражної справи, полягали в тому, чи має компанія «Лімак» право на продовження Строку завершення робіт (Time for Completion) та на додаткові витрати (prolongation costs) з огляду на певні події затримки (Delay Events), які вплинули на Проект, та інші обставини, в тому числі:

- несвоєчасну передачу заявником компанії «Лімак» ділянок будівельного майданчика;

- несвоєчасне отримання заявником дозволу на виконання будівельних робіт, необхідного для початку будівництва;

- ненадання заявником коректних вимог замовника на етапі проведення тендеру та подальші затримки на етапі розробки проекту й необхідності внесення змін до них (зокрема, серед іншого, у зв`язку із змінами в комунікаційних мережах);

- несвоєчасну видачу державними органами дозволу на проведення вибухових робіт для Лімак; і

- подальшу затримку в розробці та затвердженні проектної документації, спричиненої внесенням заявником змін та доповнень до вхідних даних на проектування.

У Рішенні МКАС склад Арбітражного суду визнав відсутність вини компанії «Лімак» у переважній більшості затримок, та, за результатами розгляду позицій та аргументів сторін у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог Лімак .

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону).

Частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Частинами 1, 2 статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.

Арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в пункті 2 статті 6, лише у разі, якщо:

1) сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що:

одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або

її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або

склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону; або

2) суд визначить, що:

об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або

арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або суд визначить, що: відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Отже, тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Рішення державного суду про скасування арбітражного рішення, як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення, може бути винесено лише за наявності (доведеності) хоча б однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України.

Отже, існує вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване. При цьому, суд не вправі перевіряти рішення міжнародного арбітражу по суті спору.

У даному випадку, підставою для скасування рішення МКАС при ТПП України, на думку заявника, є порушення компанією «Лімак» своєю діяльністю публічного порядку України, які складаються з того, що:

- Арбітражне рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору та містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, відповідно до пп. в, п. 1, ч. 2, ст. 459 ЦПК України, зокрема:

a) Склад Арбітражного суду, встановлюючи порушення суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області («Держпраці в Дніпропетровській області»), без наявності відповідного рішення компетентного органу, вийшов за межі спеціального закону, регламенту та арбітражної угоди сторін; та

b) Арбітражне рішення прийнято за участі упередженого арбітра (а саме професора Наталії Кузнєцової), що не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» («Закон про МКА») та суперечить угоді сторін стосовно складу суду;

- Арбітражне рішення суперечить положенням ст. 129 Конституції України та ст. 18 Закону про МКАС

Аналізуючи норми вищезазначеного законодавства, можна дійти висновку про те, що підстави для скасування рішення міжнародного арбітражу, визначені статтями 34 Закону про МКА та 459 ЦПК України, є обмеженими (виключними) та в жодному разі не підлягають розширеному тлумаченню; державні суди не наділені повноваженнями переглядати рішення міжнародних арбітражів по суті; та тягар доведення підстав для скасування рішення міжнародного арбітражу покладається на сторону, яка звертається з такою заявою.

Отже, українське законодавство не передбачає можливості оскарження (по суті) рішень міжнародних комерційних арбітражів, а лише дозволяє подати заяву про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, винесеного на території України виключно з вичерпного переліку підстав, передбачених статтями 34 Закону про МКА та 459 ЦПК України.

Тобто, національне законодавство України, допускаючи оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу шляхом подання заяви про його скасування до компетентного суду, передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких відповідне арбітражне рішення може бути скасоване.

Далі, законодавство України передбачає загальновизнаний в проабрітражних юрисдикціях принцип обмеженого втручання національних судів в арбітражні рішення при розгляді заяв про їх скасування. Цей принцип передбачає, що суд не може перевіряти правильність застосування складом арбітражу норм матеріального права, а лише з`ясовує наявність чи відсутність підстав, передбачених законом для скасування рішення.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, рішення міжнародних арбітражів не підлягають перегляду по суті судами України, що підтверджується численними судовими рішеннями, які підкреслюють обмеженість повноважень національних судів у справах про скасування рішень, винесених в рамках міжнародного арбітражу відповідно до ч. 2 ст. 459 ЦПК України, яка узгоджується із ч. 2 ст. 34 Закону про МКА, рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази існування обставин, визначених цією статтею. Таким чином, тягар доведення підстав(и) для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу лежить на стороні, яка подає заяву про його скасування.

Основною підставою звернення до суду з даною заявою зазначено те, що виконання рішення МКАС призведе до порушення публічного порядку України.

Під публічним порядком розуміється правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави, правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.

Під публічним порядком у цьому та інших випадках, коли не заподіяння йому (публічному порядку) шкоди обумовлює можливість визнання і виконання рішення, належить розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

Застереження про публічний порядок у загальному вигляді сформульоване у міжнародних конвенціях. Зокрема, у статті 6 Конвенції ООН про право, що застосовується до міжнародної купівлі-продажу товарів, від 15.06.1995 встановлено, що в кожній із держав, які домовляються, застосування права, визначеного цією Конвенцією, може бути виключено з мотивів публічного порядку. Таке ж правило встановлене у статті 18 Конвенції ООН про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів від 22.12.1986.

Таким чином, головним завданням застереження про публічний порядок у міжнародному праві є вирішення колізій різних країн.

Отже, із матеріалів справи вбачається, що відповідач у своїй заяві не наводить переліку надзвичайних обставин, за наявності яких Рішення МКАС суперечить публічному порядку України та має бути скасовано судом. Заявник лише перелічує принципи та засади, які стосуються насамперед національної безпеки України - захищеності державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз. При цьому, надаючи перелік зазначених принципів, заявник не зазначає, який саме із принципів порушує Рішення МКАС.

Рішенням МКАС вирішено питання виключно приватно-правових, договірних правовідносин, які склалися між компанією «Лімак» та заявником виключно на підставі контракту. Обставини, встановлені Рішенням МКАС, стосуються виключно порядку виконання зобов`язань, які виникли між даними учасниками господарських правовідносин на підставі укладеного Контракту.

Матеріальним правом Контракту та, відповідно, матеріальним правом, яким керувався МКАС під час розгляду Арбітражної справи є норми матеріального права України, що виключає будь-який ризик застосування норми іноземної держави, яка могла би вступити в колізію з чинним законодавством України.

Посилання заявника на те, що саме виконання Рішення МКАС суперечитиме публічному порядку України є помилковим, оскільки саме по собі Рішення МКАС не надає компанії «Лімак» можливості примусово виконати його на території України, позаяк визнання та надання дозволу на виконання рішення будь-якого міжнародного комерційного арбітражу, в тому числі МКАС, є окремою процедурою, визначеною Главою 3, Розділу IX ЦПК України, яка передбачає отримання окремого рішення суду для приведення Рішення МКАС до виконання, тому аргументи заявника в цій частині є безпідставними та недоведеними.

При цьому, арбітражним рішенням не вирішувались питання, що виходять за межі арбітражної угоди, на що звертає увагу заявник, оскільки під час розгляду арбітражної справи ним жодного разу, в тому числі й на стадії визначення юрисдикції та прийнятності позовної заяви, не заявлялось заперечень щодо такого порушення. Навпаки, в матеріалах справи відсутні надзвичайні обставини та докази, які б підтверджували обставини порушення Рішенням МКАС суспільних, економічних та соціальних основ держави України або ж загрозу втручання або порушення публічного порядку України.

До того ж, Рішення МКАС ухвалено виключно стосовно відповідача в якості замовника за Контрактом, який має статус окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, та поширює свою дію тільки на нього.

У такому контексті слід зауважити на тому, що доводи заяви про те, що КП «Дніпровський метрополітен» є стратегічно важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності міста, не є окремою підставою для скасування Рішення МКАС, оскільки оскаржуваним рішенням стягнено грошові кошти у зв`язку із порушення Контракту, підписаного та погодженого сторонами, який не є визнаним недійсним у судовому порядку, а отже, є обов`язковим для сторін.

Доводи заяви про вихід арбітражного суду за межі спеціального закону, Регламенту та арбітражної угоди Сторін, встановлюючи у Рішенні МКАС порушення суб`єкта владних повноважень - Держпраці в Дніпропетровській області, без наявності відповідного рішення компетентного органу, є безпідставними, оскільки суд позбавлений права переглядати Рішення МКАС по суті, а зазначена обставина не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Також, є безпідставним твердження заявника про те, що Рішення МКАС, було прийнято за участі упередженого арбітра (а саме, професора Наталії Кузнєцової), що не відповідає вимогам ст. 12 Закону про МКА та суперечить угоді сторін стосовно складу суду, з огляду на те, що статтями 34 Закону про МКА та 459 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для оспорення рішень міжнародних комерційних арбітражів, і упередженість обраного відповідачем арбітра, не є підставою для скасування Рішення МКАС.

При тому, що під час розгляду заяви відповідача про відвід арбітра Кузнєцової Н.С., арбітражний розгляд і процедура в МКАС повністю відповідали угоді сторін, зокрема п. 20.6 Контракту.

Отже, спірні правовідносини у межах розгляду даної справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах) - Контракт № 1А від 13.07.2016, зі змісту якого не вбачається факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не зачіпається.

Арбітражне рішення від 31.07.2024 у справі № 46/2020 не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, оскільки це рішення ухвалено виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, відповідно це рішення поширює свою дію тільки на боржника.

З наведеного вбачається, що заявником не надано суду доказів, що арбітражне рішення впливає або вплине на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або вказане рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна, порушить основні конституційні права, свободи, гарантії України.

Заявник обґрунтовуючи необхідність скасування оскаржуваного рішення, з підстав порушення арбітражним рішенням публічного порядку України, фактично висловлює незгоду із його суттю, висновками, що їх зроблено арбітражним судом під час розгляду справи та заявляє вимогу про фактичний перегляд справи, про переоцінку доказів та надання аналізу правильності застосування арбітражним судом норам матеріального права, що є неприпустимим для суду загальної юрисдикції при розгляді справ такої категорії.

Зважаючи на вищевикладене суд доходить висновку, що арбітражне рішення ґрунтується на ретельному розгляді арбітражним судом умов Контракту № 1А від 13.07.2016, встановлення виникнення прав та обов`язків сторін під час виконання його умов, на безспірних фактичних обставинах, підтверджених належними та відповідними доказами та правильному застосуванні норм матеріального права. Арбітражне рішення не виходить за межі контракту та не суперечить публічному порядку України, тому рішення МКАС при ТТП України від 31.07.2024 у справі № 46/2020 не підлягає зміні чи скасуванню.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання заяви) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 141, 268, 383, 454, 459, 460, 461 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» Дніпровської міської ради (Україна) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 липня 2024 року у справі № 46/2020 залишити без задоволення.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 липня 2024 року у справі № 46/2020 за позовом LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI (Republic of Turkiye) до Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН» Дніпровської міської ради (Україна) про продовження строку виконання за Контрактом № 1А від 13 липня 2016 року, відшкодування 18 478 883,72 євро в якості додаткових витрат (плюс прибуток), стягнення 1 629 824,24 євро у вигляді відсотків за ставкою 3% річних, нарахованих на всі суми, підтверджені в цьому арбітражі як такі, що підлягають сплаті за Контрактом № 1А від 13 липня 2016 року, стягнення відсотків у розмірі 3% річних, нарахованих на всі суми, підтверджені в цьому арбітражі, як такі, що підлягають сплаті за Контрактом № 1А від 13 липня 2016 року, та нарахування таких відсотків на користь позивача до дати фактичної сплати, та стягнення всіх витрат та зборів цього арбітражу, включаючи реєстраційний збір та арбітражний збір, а також юридичні та інші витрати позивача в цьому арбітражному провадженні, у тому числі витрати на залучення експертів та витрати на переклад залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або про відмову в його скасуванні, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.А. Нежура