ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/899/24 Справа № 2-743/2009 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 2-743/2009

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Доенцької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2023 року, яка постановлена суддею Здоровицею О.В. у місті Добропіллі Донецької області та повне судове рішення складено 13 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області в рамках виконавчого провадження № 12007154.

Скарга обгрунтована тим, що у Добропільському ВДВ Покровського району Донецької області перебуває виконавче провадження № 12007154 з приводу виконання виконавчого листа № 2-743, виданого 23.02.2009 року у цивільній справі № 2-743/2009 на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (боржник) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користь ОСОБА_4 (стягувач) у розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

15.11.2017 року державним виконавцем, в рамках вказаного виконавчого провадження, звернено стягнення на пенсію боржника.

З відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області вбачається, що, станом на 01.08.2023 року, заборгованість по аліментах відсутня. Але, як вбачається з вказаної відповіді, з пенсії боржника за червень та липень утримані аліменти в розмірі 1/3 частки, в той час як донька боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття.

Враховуючи наведене та вимоги ч.3 ст.183 СК України заявник зазначає, що у зв?язку з досягненням однією дитиною повноліття, державний виконавець з моменту досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття повинен був стягувати аліменти з нього за вказаним виконавчим листом за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на доньку ОСОБА_3 , тобто, в розмірі 1/6 частки доходу боржника.

Заявник зазначає, що з моменту повноліття доньки ОСОБА_3 повноліття, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_3 , державний виконавець повинен був звернутися до ГУ ПФУ в Донецькій області та повідомити про необхідність проводити відрахування з пенсії боржника в розмірі 1/6 частини, але цього не зробив, що на думку заявника свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Просив суд: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області - неправомірною, яка полягає в протиправному стягненні з боржника 1/3 частки пенсії в рамках виконавчого провадження № 12007154; зобов?язати державного виконавця утримувати 1/6 частку від доходів боржника до досягнення молодшою дитиною повноліття.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Доенцької області в рамках виконавчого провадження № 12007154 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Трун О.В,, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Доенцької області в рамках виконавчого провадження № 12007154, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права та невірне застосування положень Сімейного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Так, згідно частини третьої статті 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Донька боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто, з цього часу державний виконавець зобов?язаний стягувати аліменти у розмірі визначеному ч. 3 ст. 183 СК України. У виконавчому листі прописані дати народження дітей, однак, у постанові про звернення стягнення на пенсію боржника від 15.11.2017 року виконавцем такі дане не зазначені, а тому Пенсійний фонд продовжує стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від доходів боржника на утримання двох дітей. При цьому, згідно п. 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника, тобто, державний виконавець зобов?язаний був звернутися до Пенсійного фонду та повідомити про необхідність з 28 травня 2023 року проводити відрахування аліментів у розмірі 1/6 частини пенсії боржника, у зв?язку із досягненням старшою дитиною повноліття, відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України.

Висновок суду першої інстанції про те, що суд стягнув аліменти в розмірі 1/3 частини не до досягнення найстаршою дитиною повноліття, як передбачено в ст.183 СК України, а до досягнення дітьми повноліття, є хибним та не відповідає логічному тлумаченню судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника адвоката Трун О.В., а інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.02.2009 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного рішення, Добропільським міськрайонним судом Донецької області був виданий виконавчий лист, який постановою головного державного виконавця ВДВ Добропільського міьсркйонного УЮ Соколової Т.Г. 23.03.2009 року був прийнятий на примусове виконання (ВП № 12007154) і виконується по теперішній час.

Спір виник з приводу обов?язку державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області здійснити перерахунок аліментів, з урахуванням вимог ч.3 ст.183 СК України, у зв?язку з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття донькою ОСОБА_3 , та подальше стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області, суд першої інстанції виходив з того, що в 2009 році суд, вирішуючи справу за позовом ОСОБА_4 про стягнення аліментів на двох дітей, повинен був керуватися положеннями частини другої статті 183 СК України, якою передбачений обов`язок суду, у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але, як вбачається зі змісту рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.02.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Тобто, суд стягнув аліменти в розмірі 1/3 частини не до досягнення найстаршою дитиною повноліття, як передбачено в ст.183 СК України, а до досягнення дітьми повноліття. При цьому, вказане рішення жодною із сторін оскаржено не було і набрало чинності. Даних, які б свідчили, що державний виконавець або боржник, відповідно до ст.271 ЦПК України, зверталися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, в судовому засіданні не встановлено.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження

і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду

із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні правачи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 431 ЦПК України виконавчий лист

є виконавчим документом.

У статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів у виконавчому провадженні.

Згідно ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно частини третьої статті 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.02.2009 року і до досягнення дітьми повноліття.

Оскільки, донька боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , розмір аліментів повинен визначатися державним виконавцем за правилами ч. 3 ст. 183 СК України.

Тобто, стягнення аліментів за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року на утриманя доньки боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , припиняється з моменту досягнення останньою повноліття та надалі аліменти підлягають стягненню виключно на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто у розмірі 1/6 частини доходів боржника, виходячи з наступного розрахунку: 1/3 частина доходів боржника : 2 = 1/6.

Згідно п. 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

В порушення вищевикладеного, державний виконавець Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області не вчинив дій з перерахунку розміру аліментів, що призвело до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, після досягнення повноліття донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Висновки суду першої інстанції про те, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2009 року стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини не до досягнення найстаршою дитиною повноліття, як передбачено в ст.183 СК України, а до досягнення дітьми повноліття, а тому відсутні підстави для застосування положень ч. 3 ст. 183 СК України, є помилковими та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права та змісту судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить висновку, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення скарги.

Крім того, колегія суддів, у порядку статті 141 ЦПК України, стягує з Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Доенцької області на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, задовольнити.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2023 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, на бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області в рамках виконавчого провадження № 12007154 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області в рамках виконавчого провадження № 12007154 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його доходів (пенсії), починаючи з досягнення повноліття донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов?язати державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області в рамках виконавчого провадження № 12007154 проводити стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Доенцької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у 536 (п?ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: