КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 372/4519/21
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5427/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року (суддя Кравченко М.В.) у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги із вивозу побутових відходів,

встановив:

у листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно боргу за послуги з вивезення побутових відходів за період з жовтня 2016 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 4 927,26грн, а також сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що рішенням Обухівської міської ради №223-12-УІІ від 28 липня 2016 року «Про визначення переможця конкурсу на вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» виконавцем послуги із вивезення побутових відходів визначено ПП «Обухівміськвторресурси», тому він є єдиним виконавцем послуги із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради, що підтверджується листом виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № 2211 від 17 вересня 2020 року.

Позивач зазначав, що ним з 1 листопада 2016 року надаються відповідачам послуги з вивезення побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 на підставі розміщеної публічної оферти договору про вивезення побутових відходів, який було розміщено в офіційному друкованому засобі масової інформації Обухівської міської ради - газеті «Обухівські вісті» № 37 (708) від 24 вересня 2016 року; у газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; у газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті.

Позивач посилався на те, що надання послуг відповідачам підтверджується затвердженим графіком вивезення побутових відходів та відсутністю скарг (претензій) відповідачів щодо ненадання або неналежного надання послуг, однак з 1 листопада 2016 року по 30 вересня 2021 року відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги щодо вивезення побутових відходів, у зв`язку з чим у них утворилася заборгованість на загальну суму 4 947,26грн.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПП «Обухівміськвторресурси» просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити,

посилаючись на неврахування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Позивач зазначає, що він є визначеним Обухівською міською радою виконавцем послуг із вивезення побутових відходів від мешканців приватного сектору території Обухівської міської ради.

Позивач наголошує, що тільки набутий статус «виконавця послуг із вивезення побутових відходів» дозволяє суб`єкту господарювання стати учасником правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг та наділяє його всіма необхідними правами та обов`язками, передбаченими спеціальними нормативними актами, і зобов`язує споживача, тобто відповідачів у справі, укласти з таким виконавцем договір про надання послуг з вивезення побутових відходів та проводити оплату таких послуг.

Позивач зазначає, що на виконання покладеного на нього обов`язку в частині укладення із мешканцями приватної забудови в м. Обухів, сіл Таценки та Ленди території Обухівської міської ради, ним було розміщено публічну оферту в друкованих засобах масової інформації. Протягом місяця після публікації публічної оферти договору про надання послуг із вивезення побутових відходів, відповідачі письмово не повідомляли апелянта про свою незгоду із запропонованими умовами публічної оферти договору, а отже, така опублікована оферта договору є погодженою та прийнятою (акцептованою) відповідачами у вигляді мовчання.

Позивач вважає, що висновок суду першої інстанції про не доведення ним надання відповідачам відповідних послуг з вивезення побутових відходів, а також отримання останніми вказаних послуг, є необґрунтованим, оскільки відсутність сміття у домогосподарстві відповідачів та можливість його самостійно утилізувати або укладення договорів із іншим виконавцем послуги, який вивозить сміття з цього домогосподарства, повинно доводитись самими відповідачами. Крім того, самостійне розпорядження побутовими відходами не може бути виправданим, оскільки послуги із вивезення побутових відходів зводяться не лише до їх вивезення, а й до їх утилізації із дотриманням норм законодавства про охорону навколишнього середовища.

Позивач стверджує, що надає споживачам послуги із вивезення побутових відходів за графіком, затвердженим Обухівською міською радою, вулиця Жеваги, на якій проживають відповідачі, знаходиться в адміністративних межах Обухівської міської ради і таким чином підпадає під сферу надання ним послуг.

Також позивач звертає увагу, що відповідачі в період з 1 листопада 2016 року по 30 вересня 2021 року жодного разу не висували претензії з приводу недотримання графіку вивозу сміття або ненадання ним послуг.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без виклику учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідачі, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 3 грудня 2021 року (с.с.45-48).

Рішенням Обухівської міської ради № 223-12-УІI від 28 липня 2016 року «Про визначення переможця конкурсу на вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» виконавцем послуги із

вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору території Обухівської міської ради визначено ПП «Обухівміськвторресурси» (с.с.19).

ПП «Обухівміськвторресурси» є єдиним виконавцем послуги із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради, що підтверджується листом виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № 2211 від 17 вересня 2020 року (с.с.8).

У відповідності до ст. 35-1 Закону України «Про відходи»та ст. 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції 2004 року, позивачем було розміщено 24 вересня 2016 року в газеті «Обухівські вісті» №37 (708), в газеті «Обухівські вісті» №28 (750) від 22 липня 2017 року та газеті «Обухівські вісті» №2 (825) від 18.01.2019 року публічну оферту договору про надання послуг з вивезення побутових відходів (с.с.9-12).

30 вересня 2016 року між ПП «Обухівміськвторресурси» та виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області був укладений договір б/н «Про надання послуг із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради: приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Таценки та Ленди», відповідно до якого позивач зобов`язався згідно затвердженого графіку надавати послуги із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради: приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Таценки та Ленди. Відповідно до розділу 8 договору, фінансове забезпечення господарської діяльності позивача забезпечується за рахунок грошових коштів, які надходять від споживачів. Вказаний договір набрав чинності 1 жовтня 2016 року (с.с.15-17).

Додаток № 1 до договору від 30 вересня 2016 року містить графік вивезення побутових відходів, згідно якого вивіз відходів від будинків, розташованих по АДРЕСА_1 , здійснюється щосуботи (с.с.18).

Відповідно до п.1 ч.7 договору від 30 вересня 2016 року, виконавець зобов`язується укласти договори з мешканцями приватної садибної забудови міста Обухова, сіл Таценки та Ленди про надання послуг з вивезення побутових відходів, згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів».

В газеті «Обухівські вісті» №28 (750) від 22 липня 2017 року, на яку зокрема посилається позивач, було опубліковано «Публічний договір про надання мешканцям приватного сектору та багатоквартирних житлових будинків послуг з вивезення побутових відходів». Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 даного Публічного договору зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту отримання Виконавцем оформленої та підписаної Споживачем Заяви - приєднання та/або фактичної повної або часткової сплати Споживачем рахунку (квитанції) Виконавця за надані ним послуги із вивезення побутових відходів і діє до 30 вересня 2031 року (с.с.10-11).

Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради від 06 вересня 2016 року № 462 «Про встановлення Приватному підприємству «Обухівміськвторресурси» тарифів на послуги з збирання, вивезення та утилізацію побутових відходів від мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» позивачу затверджені тарифи із збирання, вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору території Обухівської міської ради на рівні 15,46грн на одного мешканця на місяць (с.с.20).

Починаючи з 1 січня 2019 року, на підставі рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради № 642 від 06 грудня 2018 року «Про встановлення Приватному підприємству «Обухівміськвторресурси» скоригованих тарифів на послуги із вивезення побутових відходів від мешканців багатоквартирних житлових будинків, підприємств, установ, організацій, суб`єктів підприємницької діяльності, мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» плата (тариф) за послугу із вивезення побутових відходів становить 25,54грн на одного мешканця на місяць (с.с.21).

Згідно з розрахунком суми заборгованості за адресою джерела утворення побутових відходів: АДРЕСА_1 , за період з 1 жовтня

2016 року по 30 вересня 2021 року виникла заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 4 947,26грн (с.с.7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем, як виконавцем послуг з вивезення відходів, та відповідачами, як споживачами даних послуг, не укладалось будь-яких договорів чи заяв-приєднання, а також відповідачами жодного разу не сплачувалися рахунки виконавця за надані послуги, що могло б свідчити про виникнення договірних відносин між сторонами у справі.

Крім того, суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не надано доказів користування відповідачами послугами з вивезення побутових відходів.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Отже, вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", чинного на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні норми містить Закон України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року.

Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги»свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів.

Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

У частинах першій та другій статті 35-1 Закону України "Про відходи" зазначено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту.

На виконання зазначеного законуприйнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг - органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги

здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

За змістом статті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 641 ЦК Українипропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до статті 642 ЦК Українивідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору ( мовчання).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 зазначено, що «системне тлумачення вказаних норм свідчить, що: на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. При цьому права та обов`язки сторін цього договору визначаються законодавством України, нормами локальних нормативних актів, прийнятих місцевими органами самоврядування та умовами цього договору».

Також колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у вказаній постанові зазначила, «що відступає від правового висновку, зробленого Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 вересня 2018 року справа № 639/5291/15-ц, оскільки для виникнення правовідносин з вивезення побутових відходів на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони».

ПП «Обухівміськвторресурси» надало суду першої інстанції докази, що у якості пропозиції для укладення договору розмістило публічну оферту договору про надання послуг з вивезення побутових відходів у газетах «Обухівські вісті» № 37 (708) від 24

вересня 2016 року; у газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; у газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті.

Також позивачем надано докази виконання послуг з вивезення побутових відходів від домоволодінь району, де знаходиться помешкання відповідачів, а останні не довели, що не користувалися цими послуги - тобто прийняли оферту.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачами суду не було надано доказів, що вони не користуються послугами позивача по вивезенню побутових відходів, а також, що позивач не надавав відповідні послуги або надавав послуги неналежної якості, без дотримання встановленого графіку, а відтак суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідачі зобов`язання зі сплати за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не виконали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість перед позивачем за надані ним послуги з вивезення побутових відходів за період з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Разом з тим, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до частин 1 та 2 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Частина перша статті 30 ЦК України визначає, що цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Частина 1 статті 34 ЦК України передбачає, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

За змістом статті 33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. Неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_2 , будучи неповнолітньою, не може нести відповідальність за не сплату заборгованості за надані послуги з вивозу побутових відходів.

Враховуючи викладене, стягнення заборгованості за послуги з вивозу побутових відходів за період з 1 жовтня 2016 року по 30 серпня 2019 року підлягає стягненню з трьох повнолітніх осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , а з 1 вересня 2019 року по 30 вересня 2021 року - з усіх відповідачів.

Розмір заборгованості за період з 1 жовтня 2016 року обраховується з розрахунку

встановленого тарифу - 15,46грн за одну особу, а з 1 січня 2019 року за тарифом - 25,54грн за одну особу.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегія суддів зазначає, що за період з 1 травня по 31 жовтня 2019 року нарахування здійснювались понад встановлені тарифи, 142,84грн замість 102,16грн. При цьому, позивачем у позовній заяві не наведено обґрунтування не застосування встановлених тарифів за вказаний період, а також не надано документів, на підставі яких здійснено таке нарахування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заборгованість за вказаний період підлягає нарахуванню, виходячи з тарифу 25,54грн на одну особу.

Таким чином, за період з 1 жовтня 2016 року по 30 серпня 2019 року з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість за надані послуги з вивозу побутових відходів у розмірі 2 439,56грн, а за період з 1 вересня 2019 року по 30 вересня 2021 року заборгованість у розмірі 2 262,60грн підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у солідарному порядку.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, не оцінив надані докази, неправильно застосував норми матеріального права, не врахував правових висновків Верховного Суду, тому рішення суду підлягає скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та позовної заяви (95,04 %), сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2 270грн та за подання апеляційної скарги у сумі 3 405грн, що разом становить 5 675грн, підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 1 581,58грн з кожного, а також з відповідачки ОСОБА_2 - 648,79грн.

Також в апеляційній скарзі позивач просить стягнути судові витрати на правничу допомогу за подання позовної заяви і апеляційної скарги.

До позовної заяви додана копія договору №12-11-01про надання правничої допомоги, укладеного 12 листопада 2021 року між ПП «Обухівміськвторресурси» та адвокатом Бойко Ю.А., відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами (с.с.32).

У додатку №1 до договору №12-11-01 про надання правничої допомоги від 12 листопада 2021 року сторони погодили вартість надання правової допомоги: вивчення та аналіз отриманих матеріалів, визначення з правовою позицією захисту законних прав та інтересів - 500грн, підготовка позовної заяви - 500грн за одну годину, представництво інтересів в суді - 1 000грн одне судове засідання (с.с.33).

Додаток № 2 містить попередній розрахунок судових витрат, відповідно до якого позивачу були надані послуги: вивчення та аналіз отриманих матеріалів, визначення з правовою позицією - 500грн (2,5 год.); підготовка позовної заяви - 3 000грн (5 год.); представництво інтересів в суді (одне судове засідання) - 1 000грн (с.с.31).

Також в матеріалах справи міститься довіреність № 01-10, видана генеральним директором ПП «Обухівміськвторресурси», відповідно до якої ОСОБА_5 має право представляти інтереси підприємства в усіх судових установах (с.с.63).

Згідно матеріалів справи представник позивача - адвокат Бойко Ю.А. приймав участь на чотирьох судових засіданнях від 10 лютого 2022 року (с.с.65), 22 червня 2022 року (с.с.75-76), 29 липня 2022 року (с.с.80-81) та 29 серпня 2022 року (с.с.94-95).

До апеляційної скарги додана копія додаткової угоди №1 від 30 вересня 2022 року до договору №12-11-01 від 12 листопада 2021 року про надання правничої допомоги, відповідно до якої сторони погодили перелік, вартість та порядок оплати правничих послуг, пов`язаних із переглядом Київським апеляційним судом рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року, зокрема, підготовка апеляційної скарги та додатків до неї - 3 500грн, представництво інтересів в суді - 1500грн одне судове засідання (с.с.139).

Також до апеляційної скарги додана копія звіту № 2 про виконання умов договору про надання правової допомоги №12-11-01 від 12 листопада 2021 року, відповідно до якого загальна вартість наданих позивачу послуг у суді першої та апеляційної інстанцій складає 10 000грн (с.с.140).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин (частина перша статті 246 ЦПК України).

Разом з цим, ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначений орієнтовний розмір витрат на правову допомогу, але до позовної заяви був доданий додаток до договору, у якому містився попередній розрахунок витрат позивача на правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими

витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховного Суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц,).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар

має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а також враховуючи принцип співмірності та справедливості, обсяг наданої адвокатом правової допомоги позивачу в суді першої та апеляційної інстанцій, ціну позову, колегія суддів вважає, що до стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500грн, тобто по 1500грн з кожного, а з відповідачки ОСОБА_2 - 500грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» задовольнити частково.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси», , яке знаходиться у Київській області, Обухівський район, м. Обухів, вул. Київська, 21, заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів за період з 1 жовтня 2016 року по 30 серпня 2019 року у розмірі 2 439грн 56коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси», , яке знаходиться у Київській області, Обухівський район, м. Обухів, вул. Київська, 21, заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів за період з 1 вересня 2019 року по 30 вересня 2021 року у розмірі 2262грн 60коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси», , яке знаходиться у Київській області, Обухівський район, м. Обухів, вул. Київська, 21, сплачений судовий збір у розмірі 1 581грн 58коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500грн, а всього 3 081грн 58коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси», , яке знаходиться у Київській області, Обухівський район, м. Обухів, вул. Київська, 21, сплачений судовий збір у розмірі 1 581грн 58коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500грн, а всього 3 081грн 58коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси», , яке знаходиться у Київській області, Обухівський район, м. Обухів, вул. Київська, 21, сплачений судовий збір у розмірі 1 581грн 58коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500грн, а всього 3 081грн 58коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» , яке знаходиться у Київській області, Обухівський район, м. Обухів, вул. Київська, 21, сплачений судовий збір у розмірі 648грн 79коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі по 500грн, а всього 1 148грн 79коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук