Справа № 203/907/24
Провадження № 2/0203/764/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05.11.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

за участі:

представника позивача Тиховліса В.Р. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

встановив:

20.02.2024 року в системі «Електронний суд» до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 (далі позивач, представник позивача адвокат Тиховліс В.Р.) з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, в якому позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , збитки у розмірі 1435400 грн.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулась до міграційної служби Соборного району м. Дніпра з метою реєстрації місця проживання у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем було з`ясовано, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 власником вказаної квартири є ОСОБА_3 . Реєстрацію квартири на ім`я ОСОБА_3 було здійснено на підставі заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2021 року в цивільній справі №203/806/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про витребування майна.

Позивачем було подано заяву про перегляд рішення суду у справі №203/806/21, проте її заяву було залишено без задоволення. У подальшому постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.09.2022 року у справі №203/806/21 заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2021 року було скасоване та ухвалене рішення, яким позов було задоволено, витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01). Постановою Верховного Суду від 21.12.2023 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 29.09.2022 року було залишено без змін.

З огляду на викладене, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення збитків з метою реалізації права ОСОБА_1 на відшкодування збитків до продавця квартири на підставі ст. 661 ЦК України.

Також 10.09.2024 року в системі «Електронний суд» представник позивача подав додаткові пояснення по суті спору, зазначивши, що позивач придбала квартиру, відповідно до договору купівлі-продажу від 17.07.2020 року, а в подальшому спірна квартира вибула з власності позивача на підставі заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2021 року в цивільній справі №203/806/21. Підстави вилучення квартири у позивача на користь ОСОБА_3 виникли до моменту придбання квартири позивачем 17.07.2020 року. Відповідач ОСОБА_2 був власником квартири в період з 06.12.2017 року по 17.07.2020 року.

Представник позивача пояснив, що саме 08.04.2020 року зникла підстава для вибуття спірної квартири з власності ОСОБА_3 . Оскільки заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2015 року у справі №189/2189/15-ц було скасоване ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2020 року. І саме 08.04.2020 року у ОСОБА_3 виникли правові підстави вимагати повернення йому спірної квартири на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України у будь-якого неналежного власника.

Таким чином, представник позивача зазначив, що для правильного застосування статті 661 ЦК України в цій справі слід врахувати, що 08.04.2020 року у ОСОБА_3 виникли підстави для витребування квартири у кінцевого набувача ОСОБА_1 , яка придбала квартиру 17.07.2020 року. Тобто вже в момент продажу квартири ОСОБА_2 17.07.2020 року існували підстави для вилучення за рішенням суду квартири у покупця на користь ОСОБА_3 , що є необхідною умовою для застосування ст. 661 ЦК України у спірних правовідносинах.

Тому представник позивача просив суд врахувати додаткові пояснення при розгляді справи по суті.

Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позов.

Під час судового розгляду справи представник позивача, який брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це вказано вище.

Представник позивача також пояснив, що у липні 2020 року позивач придбала квартиру та намагалась її зареєструвати, але з`ясувала, що квартира зареєстрована за іншою особою на підставі рішення суду. При цьому ВС у своєму судовому рішенні за результатами перегляду рішення суду першої інстанції роз`яснив право позивача на звернення до суду в порядку ст. 661 ЦК України для відшкодування збитків. Так, як вказав представник позивача, стороною позивача були розраховані збитки на підставі ст. ст. 22, 623 ЦК України, тобто у розмірі станом на момент подання позову до суду, та врахована вартість квартири, відповідно до експертного висновку, у розмірі 1435400 грн.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до відповіді №459936 від 22.02.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації: 21.04.2005 року.

Ухвалою суду від 27.02.2024 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання, зобов`язано позивача надати у судове засідання для огляду оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви.

У судове засідання 05.11.2024 року з`явився представник позивача, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення чергового судового засідання, поважні причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надсилав.

Суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного розгляду, на підставі положень ст. ст. 128, 223, 280-283 ЦПК України, продовжив розгляд справи за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.

Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення представника позивача по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оголосив судові дебати та заслухав заключні слова представника позивача.

05.11.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що 17.07.2020 року між відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (продавець) та позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець передає квартиру у власність покупцю, а покупець приймає квартиру і зобов`язується сплатити за неї обговорену грошову суму (п.1.1. договору).

За умовами договору, квартира, що відчужується за договором, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м (п.1.2. договору).

Квартира належить продавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Кравченком О.О. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 06.12.2017 року за реєстровим №1365; право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №23770680, реєстраційний номер: 01 (п.1.3. договору).

Договір є нотаріально посвідченим 17.07.2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстрований в реєстрі за №798.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2021 року (головуючий суддя Казак С.Ю.), справа №203/806/21, провадження №2/0203/652/2021, було задоволено повністю позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про витребування майна, та витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 6771 грн 99 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.09.2022 року, справа №203/806/21, провадження №22-ц/803/4340/22, було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасоване заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, ухвалене нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко Олександр Олексійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про витребування майна задоволено, витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 6771,99 грн.

Постановою Верховного Суду від 21.12.2023 року, справа №203/806/21, провадження №61-10748св22, було залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 та залишено без змін постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року.

За змістом постанови Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції вказав на те, що ОСОБА_1 як добросовісний набувач не позбавлена можливості відновити свої права у спосіб звернення до суду з позовом до продавця спірного нерухомого майна на підставі ст. 661 ЦК України.

Відповідно до відомостей з сайту «Опендатабот» станом на 28.04.2023 року, об`єкт нерухомості квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду, серія та номер: 203/806/21, видане 18.06.2021 року, Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, договору купівлі-продажу, серія та номер: 2295, виданий 14.05.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В.; розмір частки 1/1, власник ОСОБА_3 ; номер запису про право власності: 44817582, дата та час державної реєстрації: 29.10.2021 року о 14:29:29 годині; державний реєстратор: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєва Анастасія Анатоліївна.

Відповідно до звіту №24013102-ОТ про незалежну оцінку вартості двокімнатної квартири, загальною площею 45,7 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зробленого ФОП ОСОБА_8 , складено висновок про вартість від 05.02.2024 року, відповідно до якого ринкова вартість вказаної двокімнатної квартири, складає 1435400 грн.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення збитків в порядку ст. 661 ЦК України.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

У постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-1376цс16 викладено правовий висновок про те, що статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу його не можна витребувати в нього; одним із чинників дотримання принципу пропорційності при втручанні у право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України.

Отже, у разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України, звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

Згідно з частиною 4 статті 390 ЦК України, добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна.

За змістом вказаної правової норми лише добросовісний набувач має право на залишення за собою поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач має право на відшкодування здійснених на поліпшення витрат у сумі, на яку збільшилася їх вартість. Під поліпшеннями слід розуміти такі витрати на майно, які мають корисний для речі характер, тобто покращують її властивості, в тому числі її якість, збільшують вартість майна (наприклад, здійснення поточного ремонту нерухомості). При цьому вимоги щодо відшкодування суми, на яку збільшилася вартість майна після його поліпшення, мають бути заявлені до власника майна (постанова ВС від 15 квітня 2020 року, справа №489/3570/16-ц, провадження №61-37839св18).

Положення частини 3 статті 623 ЦК України конкретизують загальний принцип повного відшкодування шкоди (частина 3 статті 22 ЦК України), а тому є справедливими й для будь-яких інших правовідносин, крім зобов`язальних. Оскільки у будь-якому випадку йдеться про те, що кредитор має отримати рішення про присудження відшкодування, реальна грошова цінність якого є адекватною економічній ситуації в суспільстві та цінності відповідних матеріальних благ на момент ухвалення судом відповідного рішення. При ухваленні рішення про стягнення збитків, суд має найбільш повно відновити порушене право кредитора.

Отже, суд має підстави визначити розмір збитків саме за правилами другого речення частини третьої статті 623 ЦК України, якщо на момент ухвалення рішення відповідні ціни істотно зросли порівняно із датою подачі позову. Але застосування цього правила здійснюється не за ініціативою суду (що було б порушенням: принципу диспозитивності процесу), а лише за позовом кредитора (позивача).

Розмір збитків у разі вилучення товару за рішенням суду визначається судом за правилами частини третьої статті 623 ЦК України: якщо вимога кредитора не була задоволена боржником добровільно, то збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення, керуючись при цьому загальними принципами повного відшкодування збитків, справедливості, добросовісності та розумності (постанова ВС від 03.07.2023 року, справа №369/6092/20, провадження №61-1447ск22).

Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що позивач є добросовісним набувачем квартири, яку вона придбала у відповідача та на момент купівлі не знала та не могла знати про наявність підстав для витребування майна, а згодом цю квартиру було витребувано у позивача в судовому порядку її власником ОСОБА_3 . Тому позивач в порядку ст. 661 ЦК України обґрунтовано звернулась до суду з позовом про відшкодування збитків, завданих їй витребуванням квартири за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу, розмір яких на день пред`явлення позову склав 1453400,00 грн.

Аналіз встановлених судом обставин справи та норм чинного законодавства вказує, що позивач як добросовісний набувач квартири має право на відшкодування збитків в порядку статті 661 ЦК України у розмірі вартості майна станом на момент звернення позивача до суду з позовом у розмірі 1435400,00 грн.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення у повному обсязі позову ОСОБА_1 , та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11483,20 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_7 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування збитків, завданих вилученням майна, грошові кошти у розмірі 1435400,00 грн (один мільйон чотириста тридцять п`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_7 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11483,20 грн (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят три гривні 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 12.11.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва