Справа № 288/2380/23
Провадження № 2/288/64/24
10 січня 2024 року смт Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Зайченко Є. О.,
з участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів, в якому вказує, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року по справі № 288/250/15, вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , щомісячно аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 25.02.2015 року.
На підставі вищевказаного рішення суду видано Попільнянським районним судом виконавчий лист від 05.05.2015 р. за №288/250/15, який стягувачем передано для примусове виконання до органу державної виконавчої служби, а саме: Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Державний виконавець, який веде виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа - порекомендував звернутися до суду, позаяк у виконавчому листі зазначено щомісячне стягнення у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) на 2-ох дітей, а оскільки старшій дитині - сину ОСОБА_6 виповнилося ІНФОРМАЦІЯ_4 - 18-ть років, тобто повноліття, то залишилося сплачувати аліменти на одну дитину - дочку ОСОБА_7 , а розмір стягнення аліментів у рішенні суду та виданому на підставі виконавчого документа виконавчого листа на одну дитину -невизначений. Тому є необхідність змінити розмір стягуваних аліментів з 1/3 на 1/4, або встановити фіксований розмір у твердій грошовій сумі з 11.02.2023, позаяк саме з цієї дати -незрозуміло скільки він має сплачувати утримання дочки - ОСОБА_7 .
Позивач зазначає, що він офіційно ніде не працевлаштований. Дохід отримує від тимчасових заробітків. Враховуючи це все, має можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 2500 грн.
Позивач просить змінити /зменшити/ розмір стягуваних аліментів на утримання дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлених рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 14.04.2015р. по справі №288/250/15-ц, встановивши в твердій грошовій сумі 2500 грн., але не менше 50-ть встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2023р. до досягнення нею повноліття.
Позивач в судове засіданні не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.
Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів.
Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Частина 4 статті 223 ЦПК України передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2015 року по справі № 288/421/15, шлюб зареєстрований 10 листопада 2001 року виконавчим комітетом Сокільчанської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 6, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини залишено - ОСОБА_8 . /а.с.4/
Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року по справі № 288/250/15, вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , щомісячно аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 25.02.2015 року. /а.с. 5/

На підставі вищезазначеного рішення 05 травня 2015 року Попільнянським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист по справі № 288/250/15. /а.с.6/

Відповідно до довідки Горінчівської сільської ради Монастирецького старостинського округу від 03 серпня 2023 року № 2/568, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , ніде не працює, трудової книжки не має. Дані записані зі слів дружини ОСОБА_9 /а.с.8/

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між сторонами виник спір щодо зміни розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 141СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

У відповідності до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи позивача про те, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки не працює, суд не приймає до уваги, тому що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова КЦС ВС від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18).

Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ст. 182 Сімейного Кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

При цьому, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивач просить зменшити розмір аліментів що стягується за судовим рішенням у частці від доходу платника аліментів в розмірі частки та стягувати з аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом зазначених норм права слід розрізняти спосіб стягнення аліментів (частка від доходу або тверда грошова сума) та розмір аліментів (чітко визначені частка від доходу платника аліментів або грошова сума).

Позивач звернувся до суду з вимогою про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України ).

Отже, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений.

Таке положення ч.3 ст.181СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.

Посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що належним способом захисту для позивача, як платника аліментів, за наявних для того підстав, є звернення до суду з позовною заявою на підставі ч.7 ст. 170 ЦПК України та ст. 192 СК України про зменшення розміру аліментів, але в межах визначеного рішенням суду способу їх стягнення.

Варто звернути увагу, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , не підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати при зверненні з позовом до суду на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись Конституцією України; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року); статтями 141,180-184, 191, 192 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76 - 81, 128, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко