Справа № 367/5631/24
Провадження по справі № 2-о/367/303/2024
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у відкритті провадження

17 червня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Ємільчинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Ємільчинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії.

Заявники звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження за участю заінтересованих осіб: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Ємільчинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення фактів, що мають юридне значення та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої просять:

встановити факт неправильності в актовому записі про шлюб № 13 від 25 листопада 1962 року, який складений виконавчим комітетом Кривотинської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, в частині запису прізвища нареченої після державної реєстрації шлюбу як « ОСОБА_3 » замість правильного прізвища « ОСОБА_4 », в частині запису прізвища нареченого до та після державної реєстрації шлюбу як « ОСОБА_3 » замість правильного прізвища « ОСОБА_4 », в частині запису імені нареченої до та після державної реєстрації шлюбу як « ОСОБА_5 » замість правильного « ОСОБА_5 »;

зобов`язати Ємільчинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у

Звягельському районі Житомирської Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про шлюб № 13 від 25 листопада 1962 року, який складений виконавчим комітетом Кривотинської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, у графі ім`я нареченої до та після державної реєстрації шлюбу змінити з « ОСОБА_5 » на правильне власне ім`я « ОСОБА_5 », у графі прізвище нареченої після державної реєстрації шлюбу змінити з « ОСОБА_3 » на правильне прізвище « ОСОБА_4 », у графі прізвище нареченого до та після державної реєетрації шлюбу змінити з « ОСОБА_3 » на правильне прізвище « ОСОБА_4 »;

встановити факт неправильності в актовому записі про народження № 5 від 09 січня 1969 року, який складений виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня

Київської області, в частині запису прізвища дитини як « ОСОБА_3 » замість правильного

« ОСОБА_4 », в частині запису прізвища батька як « ОСОБА_3 » замість правильного

« ОСОБА_4 », в частині запису прізвища та власного ім`я матері як « ОСОБА_6 » замість правильного « ОСОБА_2 »;

зобов`язати Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внести зміни до актового запису народження № 5 від 09 січня 1969 року, який складений виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, у графі прізвище дитини змінити з « ОСОБА_3 » на правильне прізвище « ОСОБА_4 », у графі прізвище матері змінити з « ОСОБА_3 » на правильне прізвище « ОСОБА_4 », у графі власне ім`я матері змінити з « ОСОБА_5 » на правильне власне ім`я « ОСОБА_5 », у графі прізвище батька змінити з « ОСОБА_3 » на правильне прізвище « ОСОБА_4 ».

Перевіривши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Порядок звернення до суду за судовим захистом врегульований Цивільно-процесуальним кодексом України.

Подання позовної заяви (заяви) має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення фактів, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження №14-567цс18).

Таким чином, дослідивши предмет та підстави поданої заяви, вивчивши доводи заявників, суд дійшов наступних висновків.

Убачається, що поряд із вимогами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які слід розглядати за правилами окремого провадження, заявники звернулися також із вимогами про зобов`язання вчинити певні дії, які слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, за наявності відповідного спору із суб`єктом владних повноважень, відтак вимоги заяви не підлягають розгляду у порядку окремого провадження.

Чинним законодавством визначені критерії розмежування справ однієї юрисдикції від іншої, що визначено у відповідними процесуальними нормами.

Так, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорюванні або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні.

За логікою законодавця, адміністративне судочинство за своєю сутністю покликане надавати можливість фізичній чи юридичній особі ефективно захищати свої права чи інтереси, з урахуванням того, що протилежна сторона є суб`єктом владних повноважень, який апріорі має у своєму розпорядженні значно більше ресурсів як для утвердження своєї позиції у правовідносинах, так і щодо представництва та відстоювання власних інтересів у судовому розгляді.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У частині першій статті 19 КАС України визначено категорії справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 роз`яснюється, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, заявниками заявлено вимоги, які слід розглядати за правилами різних видів судочинства, у разі наявності на те відповідної правової підстави, а їх об`єднання у межах даної заяви є недоцільним та не буде відповідати завданню цивільного судочинства при вирішенні заяв у порядку окремого провадження, зважаючи на заявлені вимоги, що позбавляє суд прийняти справу до провадження, не порушуючи правил підвідомчості та компетенції, відтак суддя доходить висновку про відмову у відкритті провадження.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 ст. 188 ЦПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження і вбачає підстави для відмови у відкритті провадження по даній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12 44, 186, 188, 258-261, 315, 352-354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Ємільчинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Міністерство закордонних справ України про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: О. В. Лещенко