КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 381/287/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Красківського Віталія Петровича на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року в складі судді Соловей Г. В.,

встановив:

12.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області) про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії.

Посилалась на ті підстави, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , спадкоємицею якого першої черги за законом є ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яку вона прийняла в установлений законом строк та згідно порядку, передбаченого чинним законодавством.

03.03.2021 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.03.2021.

Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається із недоотриманої пенсії за період з 19.11.2017 по 31.07.2020 в сумі 114 959,98 грн.

Виплата вказаної суми були здійснена 29.09.2021.

Разом з тим, згідно інформації, яка міститься у листі від 09.08.2019 № 352/М-01 Обухівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області, можна дійти висновку, що ОСОБА_2 з 01.09.2016 була призупинена виплата пенсії.

Згідно атестату ОСОБА_2 пенсія виплачена за попереднім місцем по 31.08.2016, що підтверджується листом від 09.08.2018 №352/М-01. Також, згідно цього листа, надані дані щодо нарахованих сум пенсії за період з 01.09.2016 по 30.11.2018 в сумі 159 154,98 грн.

Таким чином, сума призначеної та нарахованої, але не виплаченої (не отриманої) спадкодавцем пенсії за період з 01.09.2016 по 18.11.2017 включно становить 61 143,77 грн.

На її звернення до відповідача з приводу виплати суми недоотриманої пенсії в позасудовому порядку вона отримала відповідь від 11.07.2023 №1000-0202-8/105038 про те, що виплата недоотриманої пенсії була здійснена 29.09.2021 разовим дорученням в сумі 114 959,98 грн, з урахуванням норм статті 46 Закону №1058-ІV.

Таким чином, її пропозиція виплатити їй суму недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01.09.2016 по 18.11.2017 включно в сумі 61 143,77 грн у порядку досудового врегулювання спору фактично відповідачем була проігнорована.

Зазначала, що з відповіді відповідача вбачається, що сума недоотриманої пенсії не була виплачена з підстав, визначених статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, тобто як таке, що знаходиться поза межами трирічного строку з моменту звернення до відповідача з виплатою.

Проте, положення частин другої, третьої статті 52 цього Закону, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцем у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Посилаючись на вказані обставини та вимоги статей 1216, 1218Ю 1219, 1227 ЦК України, статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, позивачка просила позов задовольнити.

Стягнути з ГУ ПФУ у Київській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію за період з 01.09.2016 по 18.11.2017 включно в сумі 61 143,77 грн та понесені нею судові витрати в сумі 8 611,21 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 400 грн та сплаченого судового збору в розмірі 1 211,21 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

20.06.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Красківський В. П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.

Також просить покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати в суді першої інстанції в сумі 8 611,21 грн.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц, від 20 вересня 2018 року у справі №243505/16-ц, у постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року по справі №428/10113/2, від 13 квітня 2022 року по справі №220/30/21), від 29 березня 2023 року по справі №263/12032/20, від 14 лютого 2022 року по справі №243/13575/19, що призвело до неправильного вирішення справи.

Наданий відповідачем доказ - довідка про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.09.2016 по 31.07.2020 не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком, який повністю залежить від волевиявлення відповідача.

У вказаній довідці вказано розмір пенсії фактично виплачений (недоотримана пенсія) за вересень 2017 року - 4 036 грн; за жовтень 2017 року - 7 904,13 грн; за листопад 2017 року -7 904,13 грн.

Вказана інформація суперечить тій, яка викладена у свідоцтві про право на спадщину за законом від 03.03.2021, зареєстрованому в реєстрі за №282, спадкова справа №106/2020, довідці, виданій відділом методології та звітності з виплати пенсій управління питань виплати пенсій ГУ ПФУ у Київській області від 23.12.2020 за №1000-0503-8/104388 та листі від 04.05.2023 №1000-0202-8/67017, якими підтверджується, що 29.09.2021 позивачу було виплачено лише частину суми недоотриманої пенсії саме за період з 19.11.2017 по 31.07.2020 в сумі 114 959 грн 98 коп.

Судом першої інстанції не враховано, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача, не обмежується сумою, визначеною у свідоцтві про право на спадщину за законом, адже прийнявши спадщину в установленому законом порядку, вона як спадкоємець набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання.

25.07.2024 ГУ ПФУ у Київській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року без змін.

Вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Зазначає, що відповідно до ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Тобто, розмір пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за недоотриманою пенсію з урахуванням норм статті 46 Закону, а саме за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно.

Розмір пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 21.01.2017 обрахований з урахуванням відрахувань з сум пенсій 15% як працюючому пенсіонеру (підпункт 164.2.19 стаття 164 Податкового кодексу України) та становить 2 314,68 грн.

Невиплачена ОСОБА_2 пенсія з 01.09.2016 по 31.08.2017 становить 42 146,49 грн, яка не входить до складу спадщини та не підлягає виплаті спадкоємцю, так як розмір пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за недоотриманою пенсію з урахуванням норм ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_2 за недоотриманою пенсією за період з 01.09.2016 по дату відновлення виплати пенсії до управління не звертався.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Красківській В. П. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Додатково пояснив, що розмір пенсії ОСОБА_2 у період з 01.09.2016 по 31.01.2017 не перевищував десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що підтверджується інформацією про місячний розмір призначеної пенсії у листі від 09.08.2019 №352/М-01, а також у довідках про розмір призначеної і фактичної отриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.09.2016 по 31.07.2020.

Отже, враховуючи положення підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України , із пенсії ОСОБА_2 немає підстав відраховувати податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) за період з 01.09.2016 по 31.01.2017 у розмірі 2 314,68 грн.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 ще за життя звертався до відповідача із зверненням про виплату пенсії, яка була призначена та нарахована ГУ ПФУ у Київській області (звернення від 30.07.2019 №352/М-01).

На вказане звернення ОСОБА_2 було надано відповідь листом відповідача від 09.08.2019 №352/М-01.

Вказані обставини підтверджуються листом відповідача від 30.09.2022 №100-0202-8/98040.

В судовому засіданні представник ГУ ПФУ у Київській області - Щербак Н. М. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертався до Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про запит пенсійної справи з Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 22.08.2018 року.

Розпорядженням начальника управління від 21.11.2018 пенсійну справу ОСОБА_2 взято на облік в Обухівському об`єднаному управлінні з 01.08.2018 року. Виплату пенсії розпочато з 01.12.2018.

Обухівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) 09.08.2019 за №352/М-01 надано відповідь, в якій повідомлено про суми нарахованої та невиплаченої пенсії за період з 01.09.2016 по 30.11.2018 в розмірі 159 154,98 грн (а.с.27-28).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємцем за законом першої черги є дружина ОСОБА_1 , яка в установлений законом строк прийняла спадщину.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 березня 2021 року, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із недоотриманої пенсії за період з 19.11.2017 по 31.07.2020 в сумі 114 959 грн 98 коп., що належала померлому ОСОБА_2 на підставі довідки, виданої відділом методології та звітності з виплати пенсій управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 23.12.2020 за №100-0503-8/104388.

29.09.2021 ОСОБА_1 виплачена суми пенсії в розмірі 114 959,98 грн.

Згідно з відповіддю Головного управління ПФУ у Київській області від 11.07.2023, розмір пенсії визначається за період, початок якого рахується від дня звернення за недоотриманою пенсією з урахуванням норм ст. 46 Закону №1058-ІV, тобто за три роки перед зверненням за пенсією, але не більше ніж по місяць смерті пенсіонера.

На дату надходження запиту державного нотаріуса від 02.10.2020 №482/02-14 щодо недоотриманих пенсійних коштів, було обчислено розмір недоотриманої пенсії, що була нарахована ОСОБА_2 , з урахуванням вимог ст. 46 Закону №1058-ІV. Виплачена сума відповідає сумі зазначеній в свідоцтві про право на спадщину (а.с. 44).

У цій справі спір виник у зв`язку з невиплатою спадкоємцеві суми нарахованої за життя спадкодавця пенсії, однак неотриманої ним, яка не охоплена свідоцтвом про право на спадкове майно за законом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів (свідоцтва про право на спадщину), що недоотримана ОСОБА_2 пенсія за період 01.09.2016 по 18.11.2017 в сумі 61 143,77 грн увійшла до складу спадщини, як і не було надано відмови нотаріуса про включення вказаних коштів до спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.03.2021 не оспорено та є чинним.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).

Як вбачається з відповіді Обухівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області від 09.08.2019 №352/М-01, за період з 09.2016 по 11.2017 ОСОБА_2 була нарахована та невиплачена сума пенсії: 09.2016 - 3322 грн; 10.2016 - 3322 грн; 11.2016 - 3322 грн; 12.2016 - 3322 грн; 01.2017 -3506,16 грн; 02.2017 - 3841 грн; 03.2017 - 3841 грн; 04.2017 - 3841 грн; 05.2017 - 4036 грн; 06.2017 - 4036 грн; 07.2017 - 4036 грн; 08.2017 - 4036 грн; 09.2017 - 4036 грн; 10.2017 - 7904,13 грн; 11.2017 - 7904,13 грн, всього 64 305 грн 42 коп.

З огляду на те, що починаючи з 19.11.2017 ОСОБА_1 отримала суму пенсії спадкодавця, за 18 календарних днів листопада 2017 року сума недоотриманої пенсії становить 4 742,48 грн ( 7904,13 грн :30 днів х18 днів), а розмір недоотриманої пенсії за період з 01.09.2016 по 18.11.2017 складає 61 243,77 грн.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача, що розмір пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 21.01.2017 підлягає зменшенню на суму податку в розмірі 15% як працюючому пенсіонеру на підставі підпункту 164.2.19 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції Закону віж 02.06.2016, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Розмір пенсії ОСОБА_2 у період з 01.09.2016 по 31.01.2017 не перевищував десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що підтверджується інформацією про місячний розмір призначеної пенсії у листі від 09.08.2019 №352/М-01, а також у довідках про розмір призначеної і фактичної отриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.09.2016 по 31.07.2020.

Судом встановлено, що позивач в установлений законом строк вступила у спадщину після смерті ОСОБА_2 як спадкоємиця за законом першої черги.

Отже, ОСОБА_1 успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплачена ОСОБА_2 за життя пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Сама по собі видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову з підстав неоскарження спадкоємцем цього свідоцтва, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання.

Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, що передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовують тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії.

Судом не встановлено вини ОСОБА_2 в неотриманні пенсії за життя, який був внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідками від 25 травня 2017 року № та від 22.08.2018 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання якого було в місті Макіївка Донецької області.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вини спадкодавця позивача в неотриманні суми нарахованої пенсії за свого життя, тому не має правових підстав для застосування обмежень передбачених частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ураховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що позивач має право лише на пенсію, яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалене у цій справі судове рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір при зверненні з позовною заявою та апеляційною скаргою підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3 028,00 грн (1 211,20 грн + 1 816,80 грн).

Довитрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

У справі, що переглядається, апеляційний суд встановив, що: 07 червня 2022 року ОСОБА_1 уклала із адвокатом Красківським В. П. договір про надання професійної (правничої) допомоги №11, за умовами якого адвокат зобов`язався надати ОСОБА_1 професійну правничу допомогу.

Між ОСОБА_1 та адвокатом Красківським В. П. досягнуто домовленості, що гонорар адвоката у фіксованому розмірі за підготовку та подання позовної заяви та іншу правничу допомогу , пов`язану зі справою, включаючи її підготовку до розгляду, збір доказів, досудове врегулювання спору тощо (але не обмежуючись перерахованим), буде визначатися у фіксованому розмірі та складає 7 400 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, позивачем надано акт приймання-передачі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 18.12.2023, на загальну суму 7 400 грн.

З урахуванням категорії та складності справи, керуючись засадами розумності і справедливості, з огляду на відсутність клопотання відповідача про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 400 грн витрат на правничу допомогу, понесених за розгляд справи в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Красківського Віталія Петровича задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 61 143, 77 грн недоотриманої пенсії за період з 01 вересня 2016 року по 18 листопада 2017 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 3 028,03 грн судових витрат на сплату судового збору та 7 400 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук