1Справа № 2-2166/2001 4-с/335/3/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Шарової А.В.,

представника заявника Кузьмінова Д.В. ,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, зацікавлені особи: начальник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шабала Ігор Анатолійович, про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Кузьмінова Д.В., звернувся до суду зі скаргою в якій зазначив, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходилася цивільна справа № 2-2166/2001 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми.

20.07.2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у цій справі виданий виконавчий лист № 2-2166 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми в розмірі 5 782,31 грн., який був пред`явлений до примусового виконання до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі.

В межах виконання виданого 20.07.2001 року виконавчого листа 2-2166, було відкрито виконавче провадження та постановою № 1657/5 (бланк серії АА №858880) від 21 07.2003 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , як таку що належить боржнику.

Для реєстрації обтяження постанова № 1657/5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.2003 року (бланк серії АА №858880) була направлена до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори.

24.07.2003 року Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, як реєстратором, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис: архівний номер 34240242АР13, № реестра 129926-167, внутр. № ЕЕ01Ф73928Е454313138.

06.05.2005 року відомості про арешт внесені до реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - номер запису про арешт нерухомого майна: 1949231, дата 06.05.2005 року, реєстратор Третя Запорізька державна нотаріальна контора, підстава постанова 1657/5 від 21.07.2003, виконавча служба Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

Результати закінчення зазначеного виконавчого провадження невідомі.

При цьому, чим керувався державний виконавець, визначаючи належність власності квартири боржнику невідомо, зазначена квартира на той час належана територіальній громаді м. Запоріжжя та була неї приватизованою. Наразі квартира приватизована ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 04.07.2023 року.

02.11.2023 року заявник звернувся до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття вказаного арешту.

У відповіді № 81472/1-29.24-35 від 28.11.2023 року начальник Лівобережного ВДВС не віднайшов підстав для зняття арешту з майна боржника з посиланням на статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Наразі місцезнаходження виконавчого листа невідоме.

Заявник посилаючись на те, що виконавчою службою не дотримано вимог закону, який діяв на той час, зокрема в частині щодо встановлення належності майна боржнику та не зняття арешту під час повернення виконавчого документу без виконання, то єдиною можливістю відновити права боржника є зняття арешту на підставі ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», просить суд зобов`язати посадових осіб Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти з квартири за адресою: АДРЕСА_1 арешт накладений постановою № 1657/5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.2003 року (бланк серії АА №858880), відомості про арешт внесені до реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - номер запису про арешт нерухомого майна: 1949231, дата 06.05.2005 року, реєстратор Третя Запорізькі державна нотаріальна контора, підстава постанова 1657/5 від 21.07.2003, виконавча служба Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

21.12.2023 року та 05.01.2024 року на адресу суду надійшли ідентичні відзиви на скаргу від Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в яких представник відділу просить відмовити у задоволенні скарги посилаючись на наступне.

За даними АСВП та розділу АСВП «Спецрозділ» на виконанні у відділі ДВС перебували декілька виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

21.07.2003 року винесена постанова про арешт майна № 1657/5 та накладено арешт в рамках виконавчого провадження, яке на той час перебувало на виконанні у відділі відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано обтяження, а саме :

Номер запису про обтяження: 1949231, Дата, час державної реєстрації: 06.05.2005 12:29:13 реєстратор: Третя запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька обл., м. Запоріжжя, б-р Шевченка, 47, НОМЕР_3, НОМЕР_4; ; Підстава обтяження: постанова, 1657/5. 21.07.2003, Виконавча служба Орджонікідзевського р-на м. Запоріжжя, вх.н.554/24.07.03 Об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 Власник: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , Причина відсутності коду: архівний запис Додаткові дані: Архівний номер: 3424024гАР13, Архівна дата: 24.07.2003, Дата виникнення: 24.07.2003, № реестра: 129926-167, внутр. № ЕЕ01А73928Р454313138, комментарий: 3 нотконтора, Вид обтяження: арешт (архівний запис).

Згідно доданої до скарги копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.2003 року зрозуміло, що арешт був накладений ще у 2005 році.

Базу даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (далі АСВП) було запроваджено у 2007 році.

Згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень - спецрозділ, за параметрами пошуку: боржник - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , було встановлено, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2166/2001, на підставі якого накладено арешт, обтяження №° 1949231 в системі наразі не перебуває, отже вжити заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження є неможливим. У зв`язку з цим, неможливо надати інформацію відносно сторін виконавчого провадження, підстав відкриття та завершення виконавчого провадження на підставі якого було накладено арешт, а також саме зняти арешт з майна боржника.

Відповідно до положень Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за №° 2274/5 від 25.12.2008, та пункту 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України за № 1829/5 від 07.06.2018, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Дізнатися на підставі якого саме документу було накладено арешт та відповідно зняти арешт з майна боржника не вбачається можливим, у зв`язку із знищенням архіву за закінченням строків зберігання.

На той час вживалися заходи примусового виконання рішення саме тому з метою повного та фактичного виконання рішення державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника.

На даний час у державного виконавця відсутня будь-яка інформація, щодо виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6

Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечує, щодо зняття арешту, номер обтяження № 1949231 накладеного на майно ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що жодних порушень норм чинного законодавства на той час в діях державного виконавця, яким було накладено арешт на майно боржника під час примусового виконання рішення не виявлено.

Також, просить справу розглядати без представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, з огляду на що суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В постановах Верховного Суду у справах № 707/1530/21 від 25.05.2022 року, №21/170-08 від 01.11.2021 року, захист права власності боржника під час або після завершення виконавчого провадження підлягає захисту за наявності самого порушеного права, встановлення недоцільності чинного арешту майна та можливості його зняття за рішенням суду у відповідності до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» при зверненні боржника до суду у формі скарги на дії державного виконавця.

В пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" надано роз`яснення, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця, оскільки є процесуальною дією державного виконавця.

До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 28.10.2020 року у справі № 204/2494/20 (провадження 61-12505 св 20).

З огляду на те, що не зняття арешту з майна є триваючим порушенням прав боржника, тому воно може оскаржуватися в будь-який час шляхом подання скарги в порядку, передбаченому Розділом VI ГПК України.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням, обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний І безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивної існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням, дії відповідної норми закону.

Дана правова позиція щодо застосування норм права викладена у Постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №804/401/17, від 23 листопада 2018 року по справі №489/4756/16.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5782,31 грн.

Постановою № 1657/5 (бланк серії АА №858880) від 21 07.2003 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , як таку що належить боржнику.

24.07.2003 року Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, як реєстратором, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис: архівний номер 34240242АР13, № реестра 129926-167, внутр. № ЕЕ01Ф73928Е454313138.

06.05.2005 року відомості про арешт внесені до реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - номер запису про арешт нерухомого майна: 1949231, дата 06.05.2005 року, реєстратор Третя Запорізька державна нотаріальна контора, підстава постанова 1657/5 від 21.07.2003, виконавча служба Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 04.07.2023 року видане Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_4

12.07.2023 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно Олійник Д.В., Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька обл., розглянув заяву від 07.07.2023 року за реєстраційним номером 56107364 (далі - Заява) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим рішенням №68417305 від 12.07.2023 року відмовив у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами.

02.11.2023 року заявник звернувся до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття вказаного арешту.

Згідно відповіді № 81472/1-29.24-35 від 28.11.2023 року начальника Лівобережного ВДВС відсутні підстави для зняття арешту з майна.

Статтею 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, ратифікований Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року (у редакції від 28.08.2003 року) було встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 7 Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йомі права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав ті і законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 6 ст. 24 Закону за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішенні про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборон на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону виконавчий документ, прийнятий державним виконавцеї до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертає стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ст. 38 Закону у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувану згідно із статтею 40 нього Закону: повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі, який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому нровалженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

В частині 4 статті 59 Закону зазначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, якими є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 5 статті 59 Закону передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не належала, на час накладення арешту, та не належить ОСОБА_2 на теперішній час, а належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а також те, що відсутні відомості про виконавчі провадження боржником по яким є ОСОБА_2 , то подальше не зняття державним виконавцем арешту з нерухомого майна, яке не належить останньому, порушує права ОСОБА_4 , тому порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання посадових осіб ДВС зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 , тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 450, 451 ЦПК України, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, зацікавлені особи: начальник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шабала Ігор Анатолійович, про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , арешт накладений постановою № 1657/5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.2003 року (бланк серії АА №858880), відомості про арешт внесені до реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - номер запису про арешт нерухомого майна: 1949231, дата 06.05.2005 року, реєстратор Третя Запорізька державна нотаріальна контора, підстава постанова 1657/5 від 21.07.2003, виконавча служба Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Ю.В.Геєць