ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2130/24
Провадження № 2/362/1678/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

в с т а н о в и в:

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява КП «Васильківтепломережа», в якій вони просять стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 14 398,52 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що відповідач зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Послугу з централізованого теплопостачання даного будинку надає Комунальне підприємство «Васильківтепломережа». На виконання приписів ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач 05.10.2021 року розмістив на своєму офіційному сайті https://kpvtm.com.ua текст договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідно до типового. Таким чином 05.11.2021 року зі споживачем укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Відповідач відключений від мережі централізованого теплопостачання від 07.09.2011 року. При цьому, відповідач не виконує свого обов`язку щодо відшкодування частини обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, внаслідок чого утворився борг, який становить 14 398,52 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 68).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 96).

30.09.2024 року від представника позивача надійшла заява про те, що рішенням 26 позачергової сесії 8 скликання Васильківської міської ради Київської області від 12.08.2024 року №33-26п/4-VІІІ «Про зміну назви комунального підприємства «Васильківтепломережа» та затвердження статуту комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» в новій редакції», комунальне підприємство «Васильківтепломережа» перейменовано на комунальне підприємство Васильківської міської ради «Васильківтепломережа», а тому зміна назви не тягне за собою правонаступництва (а.с.117-122).

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 103, 127).

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації та про виклики до суду (а.с. 102, 111, 116, 127), правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших клопотань від жодної із сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутністю відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно статуту КП ВМР «Васильківтепломережа» останнє здійснює послуги по постачанню теплової енергії, централізованого опалення, постачання гарячої води (підігрів води) та інших послуг споживачам.

Відповідно до п.3.1, 3.2 Статуту КП «Васильківтепломережа», основною метою діяльності підприємства, як виробника комунальної послуги, є забезпечення якісного та безперебійного постачання теплової енергії, централізованого опалення і гарячого водопостачання споживачам міста: підприємствам, організаціям, установам, відомчого і комунального житла та іншим. Підприємство створено з метою організації ринку житлово-комунальних послуг міста Василькова.

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав від 26.03.2024. Відповідач є зареєстрованим за вказаною адресою (а.с. 66, 105).

З 07.09.2011 ОСОБА_1 було припинено нарахування за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП №1367 від 07.09.2011 (а.с. 59).

11.10.2011 року відповідач звернувся до позивача із заявою про зняття з обліку централізованого опалення та ГВП у зв`язку із встановленням індивідуального опалення у квартирі (а.с. 60).

Згідно наданого позивачем, на підтвердження своїх вимог переліку сум по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відповідач за період з січня 2018 року по лютий 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , має заборгованість за надані послуги з централізованого опалення загальних місць користування у розмірі 14 398,52 грн. (а.с. 61).

Положеннями статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку - комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини сьомої статті 26 вищевказаного Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачу згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями частини другої статті 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

КП «Васильківтепломережа» було визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Матеріалами справи встановлено та про це зазначав позивач, що договору між сторонами укладено не було.

Проте, зважаючи на те, що КП «Васильківтепломережа» надавалися послуги з опалення місць загального користування, а відповідач такими послугами користувався, між сторонами виникли фактичні правовідносини з приводу постачання теплової енергії.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Місця загального користування це місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень.

Опалювані місця загального користування та допоміжні приміщення це місця загального користування та допоміжні приміщення у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж або обладнана системою автономного теплопостачання, для яких нормується температура внутрішнього повітря.

Опалюване приміщення це приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2 Методики).

Відповідно до пункту 12 вказаних Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Методики встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики.

З наведеного вбачається, що для споживачів послуг з централізованого опалення квартири кількість спожитої теплової енергії для її оплати, визначається згідно з пунктом 12 Правил; а для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати, визначається згідно з пунктами 2.1.-2.2. Методики.

Судом установлено, що квартира відповідача АДРЕСА_1 , встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії. При цьому, квартира відповідача відключена від системи центрального опалення будинку та переведено на індивідуальне опалення.

З набранням чинності 02 серпня 2017 року Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» в Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення внесені зміни, які діють з 30 серпня 2017 року та за своїм змістом деталізують положення зокрема статті 10 вказаного Закону.

Так, згідно з пунктом 2 частини другої, частини шостої статті 10 Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Відповідно, попередню редакцію пункту 12 Правил доповнено частиною третьою, в якій зазначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Водночас відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, застосування якої можливе лише після укладення відповідних догорів, передбачених статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Указаною Методикою скасовано дію наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно роз`яснень Міністерства розвитку громад та територій України від 08 лютого 2019 року наразі підприємства тепло-, водопостачання та водовідведення не можуть застосовувати нову Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену наказом та здійснювати будь-які додаткові нарахування, посилаючись на нову Методику.

Ця Методика була розроблена Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства на виконання закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та нового закону №2189 «Про Житлово-комунальні послуги», який вступає в дію з 01 травня 2019 року.

Методика встановлює порядок розподілу у будинку обсягів спожитих комунальних послуг послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

В той же час сьогодні споживач отримує послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначенні чинними нормативно-правовими актами та договорами.

Методика може застосовуватись лише після укладення споживачами нових договорів з виконавцями комунальних послуг (за вимогами нового закону №2189). До того часу нарахування населенню за комунальні послуги має здійснюватися за чинними договорами та правилами. Тобто, тепло- та водопостачальні підприємства не можуть розподіляти воду і тепло відповідно до нової Методики. Це є прямим порушенням умов чинних договорів зі споживачами.

Відповідно до роз`яснень Міністерства розвитку громад та територій України від 11 лютого 2019 року до 01 травня 2019 року та після 01 травня 2019 року (за виключенням випадку коли співвласники багатоквартирного будинку приймуть рішення про модель договірних відносин у своєму багатоквартирному будинку та укладуть відповідний договір із виконавцем за вимогами нового Закону №2189, а також коли виконавці комунальних послуг після 01 травня 2020 року укладуть індивідуальні договори згідно із частиною сьомою ст. 14 Закону № 2189) залишаються чинними та продовжують діяти «старі» договори про надання комунальних послуг.

Такі договори враховують положення Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги є істотною умовою договору про надання комунальних послуг (ст. 26 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги»).

Чинні договори зі споживачами, вищезгадані Правила та Типовий договір, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, не передбачають можливості застосування виконавцями послуг Методики.

Таким чином, зважаючи на викладене, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів укладення між сторонами договору після 01 травня 2019 року, КП «Васильківтепломережа» проведено нарахування за послуги з надання опалення місць загального користування, згідно Методики.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що будучи співвласником квартири АДРЕСА_1 , відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків по оплаті послуг з централізованого опалення місць загального користування, у зв`язку з чим виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з січня 2018 року по лютий 2024 року у сумі 14 398,52 грн.

Відповідач, доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, будь-яких контр розрахунків або квитанцій які в свідчили про сплату вказаних послуг, не отримання послуг, до суду не надав.

Отже, судом встановлено, що відповідач, як співвласник житлового приміщення, є споживачем послуг з центрального опалення місць загального користування, які надає нині КП ВМР «Васильківтепломережа», а також те, що відповідачем не проводилась оплата спожитих послуг, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача заборгованості за вказані послуги.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 1, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 4, 6, 11, 509, 526, 530, 625, 714 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» заборгованість за надані послуги у розмірі 14 398,52 грн. перерахувавши кошти на р/р № НОМЕР_2 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, Код .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» 2 422,40 гривні судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство Васильківської міської ради «Васильківтепломережа», юридична адреса: 08600, Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, 60-а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко