Справа № 495/2959/22
№ провадження 2/495/283/2024
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

Справа № 495/2959/22

позивача особисто ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

представника відповідача адвоката Павленко В.С.

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання дитини, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання, тобто до 07.07.2023 року, але не довше, ніж до досягнення сином 23-х років.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 23.10.2014 року було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що син в теперішній час зарахований на денній формі навчання до Одеського морехідного коледжу рибної промисловості імені Олексія Соляника.

Наразі перебуває на 3 курсі, тривалість навчання до 07.07.2023 року, що підтверджує довідкою від 12.05.2022 року № 252, яка видана Одеським морехідним коледжем рибної промисловості імені Олексія Соляника.

Відповідач ухиляється від утримання сина, який продовжує навчання.

У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги.

Відповідач, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками не підтримує будь-яких відносин з дитиною та не надає їй матеріальної допомоги.

У зв`язку з викладеним, вона і вимушена звернутись до суду.

12 червня 2023 року від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник відповідача зазначає, що позивачем до матеріалів справи надано довідку з коледжу за вихідним № 252 від 12 травня 2022 року, згідно якої син є курсантом денного відділення з 01 вересня 2019 року; довідку з ТОВ «Марлоу Навігейши Україна» за вихідним № 333 від 18 квітня 2023 року, згідно якої їх син перебував з 16 липня 2022 року по 02 лютого 2023 року в рейсі на теплоході в посаді кадета зі ставкою заробітної плати 242 долари США на місяць; довідку з коледжу за вихідним № 14/115 від 01 травня 2023 року про те, що за період з лютого по травень 2023 року дохід їх сина склав 3 548 грн.; договір оренди сином квартири в місті Кишиневі терміном дії з 02 лютого по 31 липня 2023 року.

Крім цього подана до суду довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 разом з позивачкою, яка не є доказом їх спільного проживання.

Так в ній вказано, що з 03 лютого 2020 року по теперішній час син проживає з позивачкою, але в довідці не вказана дата її видачі, що унеможливлює встановити який це «теперішній час».

Матеріали справи містять також рішення суду, згідно якого він сплачував позивачці аліменти на утримання сина до 11 липня 2022 року - до досягнення сином повноліття.

Згідно наданої ним до суду довідки від 06 січня 2023 року з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» після повноліття сина він отримував приблизно таку ж заробітну плату як і син.

Наприклад, у серпні 2022 року він отримав заробітну плату в розмірі 9697 грн, а їх син - 8954 грн. (242 долари США*37 грн.= 8954 грн.) і в додаток він знаходився в рейсі на повному забезпеченні.

Додані позивачем до позовної заяви документи, а також документи, які подані сторонами в суд пізніше, вказують на те, що право у позивачки на стягнення аліментів виникло лише 12 липня 2022 року, після набуття сином повноліття, до 11 липня 2022 року він сплачував позивачу аліменти на утримання сина; їх син з 11 липня 2022 року з позивачем не проживає, оскільки одразу після приходу з рейсу переїхав проживати в м. Кишинів; він отримує заробітну плату та не потребує матеріальної допомоги.

Та він не може надавати таку матеріальну допомогу, в той же час їх син, наприклад в серпні 2022 року отримував майже таку ж місячну зарплату як і він, перебуваючи крім цього ще й на повному забезпечені в рейсі.

Наведені обставини вказують на відсутність у позивача прав щодо отримання аліментів, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

25 травня 2022 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з призначенням справи до її розгляду по сутті.

08 листопада 2022 року заочним рішенням суду позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі.

05 січня 2023 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.

23 січня 2023 року Ухвалою суду заочне рішення від 08 листопада 2022 року було скасоване та призначений розгляд справи по сутті.

17 квітня 2023 року Ухвалою суду в задоволені заяви представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду було відмовлено.

06 жовтня 2023 року Ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів по справі.

19 грудня 2023 року на виконання ухвали суду надійшли витребувані документи.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволені, зазначаючи, що син потребує матеріальної допомоги, оскільки сплачує за найм житла, комунальні послуги.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодився, просить суд в їх задоволені відмовити, оголосив письмові пояснення у справі, відповідно до яких зазначив, що в обов`язки позивача входить довести те, що син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, відповідач має можливість надати таку допомогу, син проживає разом з позивачкою.

Як під час навчання так і під час роботи в рейсі син позивача та відповідача знаходився на повному матеріальному забезпеченні (засоби для навчання, житло, їжа, та постійна форма одежі) та одержував крім цього ще й заробітну плату.

Це підтверджують наявні в справі наступні документи: довідка з коледжу від 12 травня 2022 року №252 про те, що син позивача та відповідача навчається на бюджетній формі, довідка з ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» за вихідним № 333 від 18 квітня 2023 року про те, що син перебував з 16 липня 2022 року по 02 лютого 2023 року в рейсі на теплоході в посаді кадета зі ставкою заробітної плати 242 долари США на місяць, зв`язку з продовженням ним навчання.

Згідно довідки від 06 січня 2023 року з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» після повноліття сина відповідач отримував приблизно таку ж заробітну плату як і його син.

Наприклад у серпні 2022 року він отримав заробітну плату в розмірі 9697 грн, а його син 8954 грн. (242 долари США*37 грн.=8954 грн.), до того ж син як і під час навчання так і в рейсі знаходився на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні і не потребував матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, адже усім необхідним був забезпечений.

Не доведеність проживання сина разом з позивачем

Позивачем додана до позову довідка з коледжу за вихідним № 252 від 12 травня 2022 року, згідно якої син є курсантом денного відділення з 01 вересня 2019 року.

Остання вказує на проживання сина в місті Одеса окремо від позивача.

Це також підтверджується наданою позивачем довідкою з ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» за вихідним № 333 від 18 квітня 2023 року, згідно якої їх спільний син перебував з 16 липня 2022 року по 02 лютого 2023 року в рейсі на теплоході за посадою кадета.

3 наданих позивачкою суду пояснень вбачається, що син після приходу з рейсу 02 лютого 2023 року і по сьогодні проживає не за місцем навчання, де він забезпечений житлом, не з позивачкою, а в Республіці Молдові (нею подані до суду документи з оплати за проживання сина в найнятій квартирі в місті Кишиневі).

Крім цього Позивач також надала суду довідку про реєстрацію місця проживання особи, згідно якої з 03 лютого 2020 року по теперішній час син проживає з нею, але в довідці не вказана дата видачі цієї довідки.

Таким чином, стверджує, що позивач не довела викладені в позовній заяві обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме, що: син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, відповідач має можливість надати таку допомогу, син проживає разом з нею.

З огляду на вищевикладене просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 . /а.с. 10/

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до довідки № 252 від 12.05.2022 року, виданої Одеським морехідним коледжем рибної промисловості імені Олексія Соляника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається в Одеському морехідному коледжі рибної промисловості імені Олексія Соляника. Форма навчання денна. Рівень акредитації І. Фінансування навчання бюджет.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 18 років.

Відповідно до рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідач ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 6-8)

Позивач наполягає на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача стверджує, що позовні вимоги недоведені, тому в їх задоволені необхідно відмовити.

Нормативне обґрунтування.

У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі.

Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням.

Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо.

Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною.

Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення.

Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

2. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В ч. 1 коментованої статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

В ч. 2 коментованої статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Суд погоджується з ствердженнями представника відповідача, які підтверджені матеріалами справи, що як під час навчання так і під час роботи в рейсі син позивача та відповідача знаходився на повному матеріальному забезпеченні (засоби для навчання, житло, їжа, та постійна форма одежі) та одержував заробітну плату.

Вказане підтверджується наявними в справі: довідкою з коледжу від 12 травня 2022 року №252 про те, що син позивача та відповідача навчається на бюджетній формі; довідкою з ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» за вихідним № 333 від 18 квітня 2023 року про те, що син позивача та відповідача перебував з 16 липня 2022 року по 02 лютого 2023 року в рейсі на теплоході в посаді кадета зі ставкою заробітної плати 242 долари США на місяць, зв`язку з продовженням ним навчання.

Згідно довідки від 06 січня 2023 року з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» відповідач отримував приблизно таку ж заробітну плату як і його син.

Позивачем додана до позову довідка з коледжу за вихідним № 252 від 12 травня 2022 року, згідно якої син є курсантом денного відділення з 01 вересня 2019 року.

Остання вказує на проживання сина в місті Одеса окремо від позивача.

Це також підтверджується наданою позивачем довідкою з ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» за вихідним № 333 від 18 квітня 2023 року, згідно якої їх спільний син перебував з 16 липня 2022 року по 02 лютого 2023 року в рейсі на теплоході за посадою кадета.

3 наданих позивачем суду пояснень вбачається, що син після приходу з рейсу 02 лютого 2023 року і по сьогоднішній день проживає не за місцем навчання, де він забезпечений житлом, не з позивачем, а в Республіці Молдові, що підтверджується наданими до суду документами з оплати за проживання сина в найнятій квартирі в місті Кишинів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

В постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування їх до фактичних правовідносин, прийнявши до уваги, що позивач не довела викладені в позовній заяві обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме, що: син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, відповідач має можливість надати таку допомогу, син проживає разом з нею, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору, віднести вказані витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199 - 200 СК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовити.

В зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору, віднести вказані витрати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 12 січня 2024 року.

Суддя: