печерський районний суд міста києва
Справа № 757/485/24-ц
У Х В А Л А

10 січня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

учасники справи

заявник: Дочірнє підприємство «Дарниця-1»

боржник: ОСОБА_1

розглянувши матеріали заяви Дочірнього підприємства «Дарниця-1» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за користування житлово-комунальними послугами з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла заява Дочірнього підприємства «Дарниця-1» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 за адресою майна АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Підставою для звернення у цій справі з заявою про видачу судового наказу є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

З матеріалів заяви вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , за якою виникла заборгованість по оплаті за вказані послуги, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Дарницького районного суду міста Києва.

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Таким чином, оскільки адреса місцезнаходження квартири, за якою виникла заборгованість не відноситься за територіальною юрисдикцією до Печерського районного суду міста Києва, тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя вважає необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 160, 165, 166 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Дочірньому підприємству «Дарниця-1» у видачі судового наказу щодо стягнення заборгованості за користування житлово-комунальними послугами з ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Батрин