КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6139/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 756/5215/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року, ухвалене у складі судді Яценко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,

встановив:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» стягнення грошових коштів у сумі 28 852 грн. 10 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 було укладено договір № 65В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий+» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність).

Згідно п.2.1. договору Медичний заклад бере на себе зобов`язання надати пацієнту медичну допомогу, що полягає в проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених в Медичному закладі, яку пацієнт зобов`язується прийняти і виконати та сплатити на умовах даного договору. Згідно з п.5.2. договору вартість медичної допомоги, що надається пацієнту медичним закладом відповідно до даного договору, складає 42 502 грн.

07.02.2022 року з метою виконання платіжних зобов`язань за договором №65В/02/2022 від 07.02.2022 року та згідно з рахунком-фактурою №71396 від 07.02.2022 року, позивач уклала з АТ «Універсал Банк» (Монобанк) кредитний договір за послугою «Покупка частинами».

У відповідності із кредитним договором АТ «Універсал Банк» перерахував на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 40 000 грн., що підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 14.04.2023 року. Суму грошових коштів в розмірі 2502 грн. позивачкою було сплачено відповідачу готівкою, що підтверджується чеком №47060 від 07.02.2022 року.

Перелік медичної допомоги (діагностично-лікувальних закладів) сторони погодили у додатках до договору спостереження вагітності. При цьому у жодному з додатків до договору спостереження вагітності (№1, №2, №3) не визначено конкретних розцінок вартості кожної із переліку послуг. Позивачу медичним закладом було надано послуги на суму 17 500 грн. Вважає, що поверненню підлягає 42 502 -1800- 17 500 = 23 202 грн.

У зв`язку зі істотною зміною обставин, за яких укладався договір, а саме через початок війни Росії проти України, яка розпочалась 24.02.2022 року, через те, що неможливо було за змінених обставин розраховувати на якість і повноту послуг Медичного закладу, а головне - задля безпеки свого життя та здоров`я і безпеки ще ненародженої дитини, пацієнтка виявила бажання відмовитись від договору спостереження вагітності. На своєму веб-сайті Медичний заклад «Пологовий будинок «Лелека» розмістив інформацію щодо договорів про надання медичних послуг, де зазначив адреси електронної пошти, на які було рекомендовано звертатися пацієнтам.

01.04.2022 року позивач звернулась на електронну адресу Медичного закладу з запитом щодо повернення сплаченого авансового платежу за договором спостереження вагітності. 03.04.2022 року Медичним закладом було прийнято запит на розірвання договору. Однак не зважаючи на те, що позивачка потребувала повернення грошових коштів терміново Медичний заклад відтермінував на невизначений час повернення коштів з посиланням на війну.

14.04.2023 року на адресу відповідача представником позивача Кравинською Ю.В. було направлено досудову вимогу про повернення авансового платежу в частині ненаданих послуг в сумі 23 202 грн. Досудова вимога відповідачем отримана 17.04.2023 року.

11 вересня 2022 року у позивачки народився хлопчик, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Таким чином припинив свою дію Договір № 65В/02/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий+» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність). Грошові кошти в сумі 23 202 грн. набули статусу безпідставних та підлягають поверненню відповідно до ст.1212 ЦК України.

Просила суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений авансовий платіж за договором № 65В/02/2022 від 07.02.2022 року за ненадані послуги в розмірі 23 202 грн., втрати від інфляції в розмірі 4 936 грн. 88 коп., 3% річних в розмірі 713 грн. 22 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7400 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 23 202 грн. , втрати від інфляції в розмірі 4936 грн.88 коп., 3% річних в розмірі 713 грн. 22 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн.60 коп. та витрати понесені на правничу допомогу в сумі 7400 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на передчасність звернення позивача до суду першої інстанції, у зв`язку з відсутністю порушеного права у позивача з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема зазначає, що розділом 9 договору ведення пологів передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Так, у п. 9.3 договору визначено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки за цим договором.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував зміст пунктів 6.4 та 6.5 публічного договору про надання медичних послуг, розміщеного на вебсайті відповідача, згідно яких сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання стало наслідком дії обставин непереборної сили, зокрема воєнних дій, що підтверджено документом Торгово-промислової палати України.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року підтвердила, що факт агресії росії віднесено до форс-мажорних обставин. Наведене унеможливило виконання відповідачем своїх обов`язків перед позивачем, оскільки будівля пологового будинку на вул.Квітки Цісик 56 у м.Києві , яка знаходилася на межі бойових дій у Пущі-Водиці, зазнала обстрілів і була пошкоджена.

З 6 березня 2022 року медичний заклад ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку із веденням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, був вимушений призупинити свою роботу у Пущі-Водиці та не приймав пацієнтів до 1 вересня 2022 року, що в свою чергу вкрай негативно відзначилось на фінансових показниках ТОВ «Лелека».

А також відповідач наголошує, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування є мірою цивільно-правової відповідальності ТОВ «Лелека» та з огляду на положення ст. 617 ЦК України та наявності у ТОВ «Лелека» форс-мажорних обставин, не можуть застосовуватись.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу наголошує, враховуючи незначну складність справи, обставини справи, критерію розумності, дійсності та необхідності наданого обсягу правничої допомоги, враховуючи скрутний фінансовий стан ТОВ «Лелека», а також те, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, стягнута сума судом першої інстанції в розмірі 7400 грн. - є завищенною, та відповідає сумі 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2022 року між ТОВ " Пологовий будинок "Лелека" та ОСОБА_1 був укладений договір № 65В/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет "Базовий+" з 6-13 тижнів до пологів, п.2.1 якого передбачено, що медичний заклад приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає в проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених в Медичному закладі, яку пацієнт зобов`язується прийняти і виконувати та сплатити на умовах даного договору.

Відповідно до п. 5.2, 5.3 договору вартість медичної допомоги, що надається пацієнту Медичним закладом відповідно до договору, складає 42 502 грн. Сума передбачена п. 5.2 договору, сплачується пацієнтом одноразово у формі 100% передоплати у момент підписання даного договору.

07.02.2022 року з метою виконання платіжних зобов`язань за договором №65В/02/2022 від 07.02.2022 року та згідно з рахунком-фактурою №71396 від 07.02.2022 року, позивач уклала з АТ «Універсал Банк» (Монобанк) кредитний договір за послугою «Покупка частинами».

У відповідності із кредитним договором АТ «Універсал Банк» перерахував на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 40 000 грн., що підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 14.04.2023 року. Суму грошових коштів в розмірі 2502 грн. позивачем було сплачено відповідачу готівкою, що підтверджується чеком № 47060 від 07.02.2022 року.

В переліку медичної допомоги (діагностично-лікувальних закладів) сторони погодили у додатках до договору спостереження вагітності. При цьому у жодному з додатків до Договору спостереження вагітності (№1, №2, №3) не визначено конкретних розцінок вартості кожної із переліку послуг. Позивачу Медичним закладом було надано послуги на суму 17 500 грн. Залишок становить 23 202 грн (а.с. 39)

Згідно з рахунком-фактурою № 71396 від 07 лютого 2022 року вартість послуги "амбулаторне спостереження вагітних (з 6 тижня) пакет «Базовий+,», Програма 1, одно плодова вагітність у сумі 40 702 грн. та страховий платіж «Захищена вагітність - одно плодова» Програма 1 у сумі 1800 грн,. з урахуванням знижки у розмірі 2598 грн., складає 42 502 грн.

Відповідно п.7.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та сплати пацієнтом суми передбаченої п. 5.2 договору і діє до пологів пацієнта.

Пунктом 8.1 договору визначено, що договір може бути достроково припинений відповідно до п. 8.1.2 з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення Медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я Головного лікаря Медичного закладу, із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від пацієнта. В такому випадку пацієнту повертається, на його вимогу, сплачена сума вартості договору, що зазначена в п. 5.2 договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту за договором.

ОСОБА_1 01 квітня 2022 року на електронну адресу відповідача було направлено заяву про вимогу повернення коштів за невикористаних послуг за ведення вагітності, згідно договору від 07 лютого 2022 року (а.с. 47). З наявного в матеріалах справи електронного листування сторін, вбачається, що відповідачем ТОВ " Пологовий будинок "Лелека" 03 квітня 2022 року підтверджено факт звернення позивача з заявою про повернення коштів.

Таким чином, з 03 квітня 2022 року у відповідача ТОВ " Пологовий будинок "Лелека" виникло зобов`язання щодо повернення позивачу сплачених грошових коштів.

14 квітня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кравинської Ю.В. була виставлена досудова вимога ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про повернення авансового платежу в частині ненаданих послуг, сума вимоги становить 23 202 грн., сплачених за договором № 65В/02/2022 від 07.02.2022 року. Досудова вимога обґрунтована тим, що відповідно до п.7.1 спостереження вагітності припиняється у зв`язку з пологами пацієнта, а відтак договір припинив свою дію.

Вказана обставина підтверджена свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серії НОМЕР_1 , виданим Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) 23 вересня 2022 року, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ТОВ " Пологовий будинок "Лелека" не виконав умови Договору №65В/02/2022 від 07 лютого 2022 року, медичні послуги спостереження вагітності ОСОБА_1 не надав, проте грошові кошти у розмірі 23 202 грн., сплачені позивачем в рахунок оплати ціни послуг медичного закладу за договором, усупереч приписам п. 7.1 договору, не повернув.

Крім цього, відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів, а тому у останнього виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також невиконання законних вимог позивача про повернення грошових коштів спричинило необхідність витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції .

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору № 65В/02/2022 від 07 лютого 2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з спостереження вагітності (одноплідна вагітність) пакет «Базовий+» з 6 тижнів до пологів і сплачені кошти за договором 23 202 грн. в частині не наданих послуг, не повернув.

При цьому, умовами договору передбачено право позивача відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Також договір припиняється у разі пологів.

Відповідно до наданих доказів, позивач народила дитину в іншому медичному закладі 11 вересня 2022 року. 01 квітня 2022 року позивач зверталася до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів, 03 квітня 2022 року відповідач повідомив, що запит на розірвання договору прийнято.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд першої інстанції вірно виходив із того, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку РФ. Проте, обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивача права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

За таких умов, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що договір № 65В/02/2022 від 07 лютого 2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з спостереження вагітності (одноплідна вагітність) пакет «Базовий+» з 6 тижнів до пологів, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Пологовий будинок Лелека", слід вважати припиненим у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, відповідно до ст.ст. 611, 907 ЦК України. Враховуючи те, що позивач надіслала відповідачу вимогу про розірвання договору та повернення коштів, яка останнім виконана не була, а тому наявні підстави для стягнення сплачених позивачем грошових коштів.

Крім цього, оскільки відповідач ТОВ "Пологовий Будинок " Лелека" прострочив виконання зобов`язань щодо повернення позивачу ОСОБА_1 грошових коштів, а тому на вимогу позивача, на підставі ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Доводи апеляційної скарги, щодо звільнення від відповідальності у зв`язку з форс-мажорними обставинами - війною, висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

Дійсно, виконання зобов`язання під час форс-мажорних обставин стає неможливим, тому законодавство звільняє від відповідальності за порушення такого зобов`язання, але не від виконання зобов`язання загалом.

Так, пологовим будинком не заперечувалась неможливість виконання зобов`язань по веденню вагітності та народженню дитини позивачки.

Крім того, договором передбачено наслідки розірвання договору - повернення сплаченої суми, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Таким чином, оскільки позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договорів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вони підлягають поверненню за виключенням страхових платежів, оплати послуг, які були надані, з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Безпідставне збереження відповідачем коштів, сплачених позивачем за договором №65В/02/2022 від 07 лютого 2022 року, який не був виконаний, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст.625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідач, вказуючи на те, що з 6 березня 2022 року робота пологового будинку була вимушено припинена через російську агресію та введення воєнного стану на території України, не мотивує та не обґрунтовує, як саме вказані обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачу коштів за договором. Посилання відповідача на значні пошкодження будівлі пологового будинку, що потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану, через що ТОВ Пологовий будинок «Лелека» опинилось у скрутному матеріальному становищі, не підтверджуються належними та допустимими доказами та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та з урахуванням доведеності позовних вимог ОСОБА_1 ухвалено обґрунтоване рішення про їх задоволення.

Ухвалюючи рішення щодо стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу в сумі 7400 грн., судом першої інстанції було враховано положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без участі сторін, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, ціни позову, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважав за доцільне стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 7400 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та об`ємом виконаної адвокатом роботи. При цьому суд вважав, що відсутні підстави для зменшення розміру витрат на правову допомогу, як просить відповідач, оскільки позовні вимоги судом задоволено і враховуючи відзив відповідача, в якому він фактично сам визнає, що сума за невикористані послуги по договору спостереження складає 23 202 грн., тобто відповідач не позбавлений був врегулювати спір в позасудовому порядку, і при врегулюванні спору в позасудовому порядку ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» не несло б витрати на правничу допомогу іншої сторони. Тобто відмовляючи в задоволенні клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд також врахував поведінку сторони у даному спорі.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів також погоджується.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з відзивом на апеляційну скаргу та з клопотанням, сторона позивача просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 7400 грн. та надала докази на підтвердження понесених витрат.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати на правову допомогу визначаються згідно договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, тобто у розумінні ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 , суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Заявляючи про відшкодування витрат на правничу допомогу, представник позивача у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву вказувала, що позивачем оплачена наступна правова допомога : складання досудової вимоги про повернення коштів , вартістю 1500 грн., складання, оформлення позовної заяви - 3400 грн., складання відповіді на відзив у справі - 2500 грн., всього на суму 7400 грн.

У підтвердження понесення витрат на правничу стороною позивача було надано в якості доказів: договір № 13/04/2023/1 про надання правової допомоги від 13 квітня 2023 року укладений між адвокатом Кравинською Ю.В. та ОСОБА_1 та додаток № 1 до договору про надання правової допомоги, а саме протокол погодження обсягу, вартості, умов оплати послуг правничої допомоги від 13 квітня 2023 року; платіжну інструкцію № 161981983 від 14.04.2023 року на суму 1500 грн.; платіжну інструкцію № 162242559 від 17 квітня 2023 року на суму 3400 грн., платіжну інструкцію № 166486236 від 07 червня 2023 року на суму 2500 грн.

Таким чином, стороною позивача підтверджено належними доказами понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7400 грн.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи обсяг та складність виконаної адвокатом роботи та, приймаючи до уваги принципи співмірності і розумності судових витрат, а також критерій розумності їх розміру, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Заперечуючи проти стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, стороною відповідача не було заявлено належних та обґрунтованих доводів щодо не співмірності витрат.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог чи доводили б порушення ним норм матеріального або процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.