№ 207/2961/19
№ 4-с/207/11/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинського Вячеслава Івановича, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинського Вячеслава Івановича, в якій просить суд визнати бездіяльність начальника відділу Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) державного виконавця Івашинського Вячеслава Івановича неправомірною та зобов`язати здійснити розрахунок заборгованості за виконавчим провадження № 61218038 з усіх видів його заробітку (доходу) за весь період примусового виконання виконавчого листа № 207/2961/19 виданий 16.12.2019 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з врахуванням наданих довідок про доходи боржника ОСОБА_2 від Головного управління Національної поліції в Одеській області, за період з 03 вересня 2019 року по квітень 2023 року.

В обґрунтування своєї скарги заявник зазначила, що в провадженні начальника відділу Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) державного виконавця Івашинського В.І. перебуває на виконанні виконавче провадження № 61218038 щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2019 року і до 20.10.2028 року. ОСОБА_2 , отримував грошове забезпечення, як поліцейський, який внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням у період поширенням на території України хвороби COVID, згідно постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року в період з липня 2020 року по липень 2021 року, приймав безпосередню участь у воєнному конфлікті під час проведення АТО та інших заходах в умовах особливого періоду та отримував додаткову доплату згідно постанови Кабінету Міністрів України №18 від 20.01.2016 року (Наказ МВС №819 від 08.10.2018 року) у період з червня 2021 року по лютий 2022 року та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у період з березня 2022 року по вересень 2022 року отримував додаткову винагороду, але з них державним виконавцем у повній мірі не стягувались аліменти. Також зазначає, що відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового Кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних поліцейськими, … у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. Тому грошове забезпечення не зменшується на податок на доходи з фізичних осіб, а виплачується в повному обсязі. Вона надсилала клопотання до державного виконавця, проте їй не було надано жодної відповіді чи розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим вона і звернулась до суду.

Представник скаржника у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 , зазначила, що вони скаргу підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити.

Начальник Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинського В.І. у судове засідання не з`явився, 28.10.2024 року надав відзив на скаргу, відповідно до якого просив скаргу залишити без задоволення та зазначив про необґрунтованість скарги, посилаючись на відповідь Головного управління Національної поліції в Одеській області за вих. №14/392 від 04.03.2024 року, що додаткову допомогу, яка виплачується на період воєнного стану, включено до переліку доходів, з якого мають утримуватися аліменти на утримання дітей з поліцейських з 16.11.2022 року, а винагорода поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій є складовою грошового забезпечення, що не мають постійного характеру та як наслідок коштами на які не може бути звернено стягнення аліментів (а.с.100-104). Заперечення щодо утримання аліментів з повної компенсації податку на доходи фізичних осіб боржнику та утримання аліментів з додаткової доплати COVID, ОСОБА_4 не надані.

Боржник ОСОБА_2 про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 2 ст. 450 ЦПК України встановлено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали скарги та заперечення начальника відділу державної виконавчої служби на скаргу з додатками, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.12.2019 року було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 , уродженця м.Болград Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 03.09.2019 року (а.с.41-43).

На виконанні Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 10.02.2020 року перебуває виконавче провадження № 61218038 щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина, що підтверджується фнформацією про виконавче провадження (а.с65-66.).

ОСОБА_2 працював інспектором у Головному управлінні Національної поліції в Одеській області та отримував грошове забезпечення, що підтверджується довідками про доходи (а.с.68-69).

Згідно листа Головного управління національної поліції в Одеській області від 04.03.2024 року №14/392, додаткову винагороду, яка виплачується на період воєнного стану включено до переліку доходів поліцейських, з якого мають утримуватися аліменти на утримання дітей з 16.11.2022 року, тож додаткова доплата поліцейським була складовою грошового забезпечення поліцейським, що не має постійного характеру, та як наслідок, була коштами, на які не могло бути звернено стягнення аліментів (до 16.11.2022 року) і винагорода поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій є складовою грошового забезпечення поліцейським, що не має постійного характеру та як наслідок, була коштами, на які не могло бути звернено стягнення аліментів (а.с.103).

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року №146 встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України, військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» від 15 січня 2004 року №44, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Верховний Суд у Постанові № 209/3260/13-ц від 28.02.2024 року, виклав правову позицію, що додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до 16 листопада 2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», на яку міститься посилання в статті 81 СК України, також передбачає пункт 1, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц, провадження № 61-45100сво18.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції не вбачає жодних підстав вважати, що законодавець, маючи на меті належне забезпечення дитини для її повноцінного духовного та фізичного розвитку, міг з будь-яких причин не охоплювати аліментними зобов`язаннями додаткову винагороду на період воєнного стану. Внесенням відповідних змін 16 листопада 2022 року законодавець лише конкретизував перелік видів грошового забезпечення, із яких справляється нарахування аліментів, задля усунення проблемних питань при нарахуванні аліментів, а не «створив» новий вид доходів, який раніше таким не визнавав.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення скарги, оскільки додаткова допомога, яка виплачувалась поліцейським на період воєнного стану (до 16.11.2022 року) та винагорода поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій включена до переліку доходів, з яких мають утримуватися аліменти з поліцейських на утримання їх дітей, з урахуванням щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, одержаних поліцейськими шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

На підставі викладено, ст.ст. 260, 353, 447, 450, 451 ЦПК України, ст.ст. 1, 24, 28, 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинського Вячеслава Івановича під час виконання судового рішення, - задовольнити.

Зобов`язати начальника Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Івашинського Вячеслава Івановича здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 61218038 з примусового виконання заочного рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.12.2019 року у цивільній справі № 207/2961/19, які стягуються з усіх видів заробітку (доходу) боржника ОСОБА_2 , з урахуванням наданих довідок про доходи від Головного управління Національної поліції в Одеській області, за період з 03 вересня 2019 року по квітень 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Юрченко