УХВАЛА

11 січня 2024 року

м. Київ

справа № 205/3815/17

провадження № 61-332ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою провидачу дублікату виконавчого листа у цій цивільній справі.

Заяву мотивовано тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від

30 січня 2019 року залишено без змін заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 2 044 792,29 грн, з яких: 762 990 грн - основний борг; 1 220 784 грн - розмір процентів від суми позики;

61 018,29 грн - 3% річних та судові витрати у розмірі 8 000 грн.

25 березня 2019 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду. 10 лютого 2022 року було виправлено помилку у виконавчому листі та направлено виконавчий лист до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Однак, виконавчий лист було повернуто стягувачу та при пересилці втрачено.

ОСОБА_2 , посилаючись на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, оригінал виконавчого листа втрачено, просив видати дублікат виконавчого листа № 205/3815/17 на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 205/3815/17, відповідно

до заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від

03 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 2 044 792,29 грн, з яких: 762 990 грн - основний борг; 1 220 784 грн - розмір процентів від суми позики; 61 018,29 грн - 3% річних та судові витрати у розмірі 8 000 грн.

Не погодившись з ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року залишено без змін.

02 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, ухвалити нове судове рішення,

яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не досліджені належні та допустимі докази у справі та не надано належної правової оцінки факту втрати виконавчого листа.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року він не отримував, а з її текстом ознайомився у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа судами встановлено, що Ленінський районний суд м. Дніпропетровська заочним рішенням від 03 листопада 2017 року стягнув з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 2 044 792,29 грн, з яких:

762 990 грн - основний борг; 1 220 784 грн - розмір процентів від суми позики;

61 018,29 грн - 3% річних та судові витрати у розмірі 8 000 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2019 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада

2017 року залишено без змін.

Вказане судове рішення суду набрало законної сили 30 січня 2019 року.

25 березня 2019 року видано виконавчий лист на примусове виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада

2017 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого

2022 року виправлено описку у виконавчому листі № 205/3815/17 та виправлено РНОКПП боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначене конституційне положення відображено у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк з дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі

№ 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) вказано, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби може свідчити про те, що його було втрачено.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13 (провадження № 61-17590св20), від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21), від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20), від 14 грудня

2022 року у справі № 753/20452/21 (провадження № 61-7673св22), від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц (провадження № 61-12614св22).

Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року позов стягнуто з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 2 044 792,29 грн, з яких: 762 990 грн - основний борг; 1 220 784 грн - проценти від суми позики; 61 018,29 грн - 3% річних, судові витрати в розмірі 8 000 грн.

Виконавчий лист направлено до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Виконавчий лист було повернуто у лютому 2022 року стягувачу та при пересилці втрачено, на підтвердження чого ОСОБА_2 надано лист Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07 лютого 2023 року з додатками та лист АТ «Укрпошта» від 16 лютого 2023 року з додатком.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши на підставі поданих доказів, що оригінал виконавчого листа

№ 205/3815/17 втрачено, строк пред`явлення його до виконання не закінчився, а рішення суду боржником не виконано, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

Факт втрати виконавчого листа призводить до неможливості виконання рішення суду, а обставини, за яких це сталось, не впливають на права боржника та не покладають на нього додаткових зобов`язань з огляду на те, що дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист. Відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року є необґрунтованою. Правильне застосування судами норм ЦПК України і Закону України «Про виконавче провадження» є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2023 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від

12 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович