КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3934/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Київ

Справа № 759/12239/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Ключника А.С.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2023 року позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 322 462,36 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03 березня 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0830, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати зобов`язання за договором в повному обсязі. Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 297 600 грн., дата надання кредиту: 03.03.2020 року, кінцева дата погашення кредиту: 03.03.2025 року, строк користування кредитом: 60 місяців.

Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 03.03.2020 по 02.07.2021 - 3% від суми кредиту; з 03.07.2021 по 02.10.2022 - 2,5% від суми кредиту; з 03.10.2022 по 02.01.2024 - 1,5 % від суми кредиту; з 03.01.2024 по 03.03.2025 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001% річних. Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних.

Станом на 18 травня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 322 462,36 грн., який складається з: залишку строкового кредиту - 187 245,78 грн., залишку простроченого кредиту: 51 422,22 грн., залишку прострочених відсотків - 1,93 грн., залишку прострочених комісій - 83 792,43 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 0830 від 03.03.2020 року у сумі 322 462,36 грн., яка складається з: суми залишку строкового кредиту 187 245,78 грн., суми залишку простроченого кредиту 51 422,22 грн., прострочених відсотків - 1,93 грн., суми прострочених комісій 83 792,43 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 4836,94 грн.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів.

Вказує, що суд не взяв до уваги, що АТ «Банк Кредит Дніпро», подаючи позов до суду, порушив умови кредитного договору укладеного між сторонами.

Зазначає, що Законом України «Про «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» кредитору забороняється вимагати погашення боргу в повному обсязі або достроково (коли в договорі передбачені певні конкретні строки погашення).

Однак, суд першої інстанції в своєму рішенні мотивує ч.1 ст.1048 ЦК України «позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом», та виносить рішення, яке суперечить умовам кредитного договору, де вказано що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору у випадку настання та дії обставин непереборної сили, що знаходяться поза межами контролю сторін, та які сторони не могли передбачити або запобігти, якщо такі обставини призвели до неможливості виконання сторонами своїх обов`язків ( форс- мажорні обставини).

До зазначених обставин непереборної сили належать: військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, акції громадської непокори, стихійні лиха тощо. Крім того, забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч.1 ст. 1056 ЦК України. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Звертає увагу, що відповідно до наданого позивачем розрахунку суми несплаченої частини кредиту станом на 03.03.2022 року договірні умови по кредитному договору були виконанні в повному обсязі, розрахунок суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами становив 0,0 гривні, розрахунок суми несплаченої комісії за користування кредитними коштами на 09.02.2022 року становив 0,0 гривні, тобто відповідач до початку форс- мажорних обставин зобов`язання за цим договором виконував у повній мірі, відповідно до договору.

В судовому засіданні представник АТ «Банк Кредит Дніпро» - Сухая М.В. проти апеляційної скарги заперечувала, у задоволенні її вимог просила відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до відмітки відділення поштового зв`язку на судовій повістці, що була надіслана ОСОБА_1 за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі : АДРЕСА_1 , «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, представник відповідача Онищенко П.М. 14 травня 2024 року був повідомлений на адресу електронної пошти, яка зазначена ним в апеляційній скарзі, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В порушення умов кредитного договору позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18 травня 2023 року складає 322 462,36 грн., що складається з: залишку строкового кредиту - 187 245,78 грн., залишку простроченого кредиту: 51 422,22 грн., залишку прострочених відсотків - 1,93 грн., залишку прострочених комісій - 83 792,43 грн.

Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає їх законними та обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи та зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 березня 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0830.

Відповідно до пункту 1.1 договору банк надає клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені кредитним договором, а також здійснити всі інші платежі.

Згідно з пунктом 1.2 за цим договором банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 297 600 грн., строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 03.03.2025 року.

Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 03 березня 2020 року по 02 липня 2021 року - 3% від суми кредиту, з 03 липня 2021 року по 02 жовтня 2022 року - 2,5% від суми кредиту, з 03 жовтня 20212 року по 02 січня 2024 року - 1,5 % від суми кредиту, з 03 січня 2024 по 03 березня 2025 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0 % річних.

Відповідно до вимоги про повернення кредиту від 12 квітня 2023 року № б/н, АТ «Банк Кредит Дніпро» у зв`язку із невиконанням позичальником обов`язку зі своєчасної сплати заборгованості за кредитним договором банк надіслав ОСОБА_1 вимогу протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги повернути достроково всю суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 313 533 грн. 97 коп. Також зазначив, що сума кредиту може бути збільшена на суму процентів, комісій, пені/штрафів, що будуть нараховуватися у відповідності з умовами кредитного договору (а.с. 99).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

- споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Судом першої інстанції встановлено, що у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18 травня 2023 року становить 322 462 грн. 36 коп., що складається з: залишку строкового кредиту - 187 245 грн. 78 коп., залишку простроченого кредиту: 51 422 грн. 22 коп., залишку прострочених відсотків - 1 грн. 93 коп., залишку прострочених комісій - 83 792 грн. 43 коп.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, прострочив сплату значної частини щомісячних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, тому банк в листі-вимозі від 12 квітня 2023 року просив сплатити достроково увесь залишок кредитної заборгованості, та у зв`язку з невиконанням позичальником вимоги банку про дострокове погашення кредиту, звернувся до суду.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо звільнення від відповідальності у зв`язку з форс-мажорними обставинами - війною, висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Згідно з п. 6.2 кредитного договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору у випадку настання та дії обставин непереборної сили, що знаходяться поза межами контролю сторін та які сторони не могли передбачити або запобігти, якщо такі обставини непереборної сили призвели до неможливості виконання сторонами своїх обов`язків (форс-мажорні обставини). До зазначених обставин непереборної сили належить: військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, акції громадської непокори, стихійні лиха, тощо. Сторони домовились, що у разі настання форс-мажорних обставин, кожна зі сторін інформує одна одну невідкладно та не вимагає від іншої сторони відшкодування можливих збитків. Період звільнення від відповідальності починається з моменту оголошення не виконуючою стороною форс-мажору і закінчується в момент нормалізації обстановки, що повинно бути підтверджено відповідними документами. Після припинення дії форс-мажорних обставин зобов`язання за цим договором, строк яких настав, підлягає терміновому виконанню.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин (введення в Україні воєнного стану), а також доказів інформування позивача про характер обставин, що виникли, і причинний зв`язок між такими обставинами та невиконанням зобов`язань за договором.

При цьому статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Отже, виконання зобов`язання під час форс-мажорних обставин стає неможливим, тому законодавство звільняє від відповідальності за порушення такого зобов`язання, але не від виконання самого зобов`язання загалом.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, що пред`явлена до стягнення з відповідача на користь банку, позивач просив стягнути : заборгованість за договором кредиту, як прострочену, так і дострокову ( залишок строкового кредиту - 187 245 грн. 78 коп., залишок простроченого кредиту: 51 422 грн. 22 коп.), прострочені відсотки - 1 грн. 93 коп., залишок прострочених комісій - 83 792 грн. 43 коп.

З викладеного вбачається, що будь-яких штрафних санкцій, неустойки ( пені, штрафів) за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач не нараховував та до стягнення не пред`являв, а тому доводи відповідача про необхідність звільнення його від відповідальності за даним кредитним договором у період воєнного стану є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ кредитору забороняється вимагати погашення боргу в повному обсязі або достроково, є безпідставними та не ґрунтуються на нормах матеріального права, оскільки вказаний Закон такої заборони не містить.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» 15 березня 2022 року № 2120-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту:

«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Також Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

З викладеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та такі нарахування підлягають списанню.

Разом з тим, жодних нарахувань, передбачених вказаними нормами, за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором позивачем АТ «Банк Кредит Дніпро» здійснено не було та до стягнення з ОСОБА_1 не пред`явлено.

Відсотки не є відповідальністю за невиконання зобов`язання, а є платою за кредит та входять до складу зобов`язання позичальника щодо сплати кредиту, що також передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, згідно якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з пункту 1.2 кредитного договору від 03 березня 2020 року, крім погашення суми кредиту, позичальник сплачує : щомісячну комісію за обслуговування кредиту: з 03 березня 2020 року по 02 липня 2021 року - 3% від суми кредиту, з 03 липня 2021 року по 02 жовтня 2022 року - 2,5% від суми кредиту, з 03 жовтня 20212 року по 02 січня 2024 року - 1,5 % від суми кредиту, з 03 січня 2024 по 03 березня 2025 - 0,925% від суми кредиту. Також позичальник сплачує проценти, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0 % річних.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, банком пред`явлено до стягнення прострочені відсотки - 1 грн. 93 коп., залишок прострочених комісій - 83 792 грн. 43 коп.

Будь-яких доводів з приводу сплати та нарахування комісії, що передбачена умовами договору, апеляційна скарга відповідача не містить.

Відповідно до умов кредитного договору - графіку платежів, на погашення кредиту позичальник був зобов`язаний щомісячно сплачувати суму в розмірі 10 892 грн. 16 коп., що розподілялась банком на погашення кредиту, процентів та комісії.

Як вбачається з заяви-згоди № 1122162 від 03 березня 2020 року, що підписана ОСОБА_1 , ним акцептована публічна пропозиція АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладення Універсального договору банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», яка розміщена на сайті банку. У цій заяві ОСОБА_1 вказав, що просить надати йому можливість ознайомитись із публічною частиною Універсального договору банківського обслуговування шляхом направлення у Freebank активного посилання на УДБО, який розміщений на веб-сайті Банку. Також відповідач підтвердив, що до моменту підписання цієї заяви-згоди ознайомлений та згоден з умовами, викладеними в УДБО, що розміщений на веб-сайті Банку ( а.с. 74).

Відповідно до п. 6.10.19 Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» ( версія 14.1), банк має право вимагати достроково погасити всю заборгованість за кредитним договором у випадку порушення клієнтом строку погашення обов`язкового платежу та/або його частини більш ніж на один календарний місяць шляхом повідомлення клієнта про це шляхом відправки смс-повідомлення на основний номер телефону та/або іншим способом з дотриманням вимог п. 2.7.4 УДБО, в тому числі в судовому порядку. При цьому клієнт зобов`язаний в строк не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання відповідного повідомлення банку про дострокове припинення подальшого надання кредитних коштів та закриття кредитного ліміту погасити у повному обсязі заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 03 березня 2022 року заборгованість по поточних платежах у відповідача була відсутня, проте з березня 2022 року відповідач не сплачував визначену договором суму щомісячного платежу, внаслідок чого станом на 18 травня 2023 року утворилась прострочена заборгованість : по кредиту - 51 422 грн. 22 коп. , по процентах 1 грн. 93 коп., по комісії - 83 792 грн. 43 коп., тобто період прострочення складав 15 місяців.

Сума зазначеної заборгованості також підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 03.03.2020 по 18.05.2023 року ( а.с. 17- 72)

Відповідно до вимоги про повернення кредиту від 12 квітня 2023 року № б/н, АТ «Банк Кредит Дніпро» у зв`язку із наявністю суми простроченої заборгованості в розмірі 113 432 грн. 62 коп. відповідно до умов кредитного договору вимагав достроково повернути всю суму заборгованості. У зв`язку із невиконанням позичальником обов`язку зі своєчасної сплати заборгованості за кредитним договором банк надіслав ОСОБА_1 вимогу : протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги повернути достроково всю суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 313 533 грн. 97 коп. Зазначив, що сума кредиту може бути збільшена на суму процентів, комісій, пені/штрафів, що будуть нараховуватися у відповідності з умовами кредитного договору

Також у вказаному листі було роз`яснено, що у випадку, якщо прострочена заборгованість не буде погашена у вказаний термін, банк буде вимушений вжити всіх необхідних заходів для дострокового стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором, сплати нарахованих за ним процентів, комісії, штрафних санкцій шляхом звернення до суду з позовом про повернення суми заборгованості (а.с. 99).

Відповідно до п. 2.7.4.6 Універсального договору банківського обслуговування, сторони домовились, що клієнт вважається належним чином, у тому числі письмово, повідомленим/ознайомленим про вимогу погашення заборгованості клієнта перед банком у відповідності до УДБО - у разі направлення письмового повідомлення на поштову адресу клієнта, зазначену в останньому укладеному договорі про надання банківської послуги або на адресу, що зазначена в іншому документі, наданому до банку ( факт відправлення підтверджується поштовим реєстром).

Як вбачається зі списку № 18854-01-2-2 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 18 квітня 2023 року, відповідачу ОСОБА_1 на його адресу, зазначену у договорі кредиту, було надіслано вимогу про дострокове погашення кредиту у повному обсязі у тридцятиденний строк, за штрих-кодовим ідентифікатором 574 (а.с. 100).

Згідно з роздруківкою трекінгу поштового відправлення за вказаним штрих-кодовим ідентифікатором, відправлення вручено особисто адресату 20 квітня 2023 року ( а.с. 101).

Таким чином, звертаючись до суду з цим позовом 30 червня 2023 року, позивачем як кредитором було дотримано вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо направлення споживачу вимоги про дострокове повернення кредиту, та визначений у вимозі тридцятиденний строк для погашення кредиту сплив, що є підставою для задоволення позовних вимог про дострокове стягнення усієї суми заборгованості за кредитом.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про заборону кредитору вимагати погашення боргу в повному обсязі достроково не ґрунтуються на нормах матеріального права, адже укладеним між сторонами договором передбачено право кредитодавця вимагати дострокового погашення кредиту в разі невиконання позичальником обов`язку щодо сплати щомісячних платежів, а вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» позивачем виконані.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог банку в повному обсязі апеляційна скарга відповідача не містить.

Відповідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, правильним застосуванням норм матеріального права, є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, а отже апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.