РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

Справа № 285/1040/23

провадження у справі № 2/0285/68/24

08 січня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі головуючого судді Помогаєва А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

представника позивача Михніцького Г.Ю.,

представника органу опіки та піклування Пелешок І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Звягельської міської ради, Виконавчий комітет Звягельської міської ради як орган опіки та піклування, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 31.08.2023, просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 95,7 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 287/1-558 від 22.01.2008 року, в сумі - 195 018 грн. 77 коп. на користь АТ «Сенс Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Крім того, просили виселити відповідачів із вищезазначеного домоволодіння.

В обгрунтування позову посилались на наступні обставини.

22.01.2008 року АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 287/1-558 (надалі за текстом - Кредитний договір).

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків стало АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникло у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019.

12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції.

30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Відповідно до умов кредитного договору, Позивач (за договором - Кредитор) надав Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 50 000,00 доларів США.

В свою чергу, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 15.12.2022 має заборгованість в сумі 195 018, 77 грн, яка складається з наступного:

- сума заборгованості за кредитом 140 130,88 грн.;

- сума заборгованості за відсотками 54 887,89 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 22.01.2008 року між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , укладено Іпотечний договір № 1 (з майновими поручителем), відповідно до якого останні передали Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 95,7 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно іпотечного договору сторони оцінили предмет іпотеки в 378 750,00 грн.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору позичальником, позивач вирішив скористатись правом на задоволення своїх грошових вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки в будинку зареєстровані чотири особи (обидва іпотекодавці та двоє неповнолітніх дітей), позивач вимагає їх примусового виселення.

Свої вимоги обгрунтувує положеннями ЦК України, Закону України "Про іпотеку" та умовами укладених договорів.

Відповідачі заяв по суті спору не подали, в судове засідання не з`явились. За таких обставин, суд розгляднув справу за їх відсутності та ухвалив заочне рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник органу опіки та піклування проти задоволення позову заперечувала. Посилалась на те, що іпотекодавці набули право власності на будинок до отримання кредиту; відповідачі не мають у власності іншого житла; задоволення позовних вимог може призвести до порушення прав неповнолітніх на житло.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інщих правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Судом встановлено, що 22.01.2008 між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір невідновлюваної кредитної лінії № 287/1-558, до якого в подальшому внесено зміни додатковими угодами (а.с. 48-61).

Позивач АТ «Сенс Банк» є правонвступником АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується правовстановлюючими документами (а.с. 62-81).

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 50000,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 21.01.2023.

В свою чергу, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 15.12.2022, згідно розрахунку позивача, має заборгованість в сумі 195 018,77 грн, яка складається з наступного:

- сума заборгованості за кредитом 140 130,88 грн.;

- сума заборгованості за відсотками 54 887,89 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором від 22.01.2008 року між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , укладено Іпотечний договір, відповідно до якого останні передали Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 95,7 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно іпотечного договору сторони оцінили предмет іпотеки в 378 750,00 грн.

На теперішній час назва населеного пункту змінена на ОСОБА_5 , а назва вулиці на " ОСОБА_6 ".

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно визначення ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. (ст. 3 зазначеного Закону)

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 зазначеного Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданим позивачем доказами підтверджується обгрунтованість заявлених грошових вимог.

Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає положенням чинного законодавства.

За відсутності доказів на підтвердження ціни предмета іпотеки станом на день ухвалення рішення суду, така ціна підлягає визначенню під час проведення виконавчих дій.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позвні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 287/1-558 від 22.01.2008 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Вимога позивача про виселення відповідачів не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку (частина 1 статті 109 ЖК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Аналогічні за змістом положення містяться й у частині третій статті 109 ЖК України.

Разом із тим, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках - по 1/2 кожному, на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2006 (а.с. 137-140).

Такі ж відомості про підстави права власності іпотекодавців зазначено у п. 1.1 Іпотечного договору №1 від 22.01.2008 (а.с.6).

За атких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності на предмет іпотеки без використання кредитних коштів, які були надані АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 за договором № 287/1-558від 22.01.2008 року.

Оскільки спірне житло придбане не за кредитні кошти, а за особисті кошти іпотекодавців, то неможливо виселити осіб, які проживають в спірному житловому приміщенні, переданому в іпотеку, без надання іншого жилого приміщення.

Суд також бере до уваги положення п. 5-2 розділу VI Закону України «Про іпотеку», яким встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти) цього Закону.

Враховуючи, що по всій території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого у подальшому продовжено, і він трває станом на день ухвалення даного рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимоги про виселення відповідачів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд стягує з відповідачів (які є іпотекодавцями) ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за вимогою, яка задоволена, в сумі 2684 грн., в рівних частинах.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 95,7 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 287/1-558 від 22.01.2008 року, в сумі - 195018 (сто дев`яносто п`ять тисяч вісімнадцять) грн 77 коп. на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, , п/р № НОМЕР_1 ), шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

У задоволенні позову в частині примусового виселення відповідачів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» відшкодування судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» відшкодування судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.01.2023.

Суддя А.В. Помогаєв