печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі - Медведєвій М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про захист прав споживача комунальних послуг, визнання заборгованості за послуги постачання теплової енергії безпідставною та такою, що підлягає списанню і зобов`язання здійснити певні дії шляхом списання з особового рахунку неіснуючого безпідставно нарахованого боргу ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача комунальних послуг, визнання заборгованості за послуги постачання теплової енергії безпідставною та такою, що підлягає списанню і зобов`язання здійснити певні дії шляхом списання з особового рахунку неіснуючого безпідставно нарахованого боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 придбав 18 вересня 2012 року квартиру за адресою: АДРЕСА_1 про, що свідчить витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08 жовтня 2012 року. 11 жовтеня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса і написав договір-дарування на позивача, його онука,- ОСОБА_1 , даний факт підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 25 жовтня 2012 року. У квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 було встановлено квартирні лічильники тепла після того, як він придбав дану квартиру у 2012 році. Про це свідчить відповідний акт встановлення лічильника від 29 жовтня 2014 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ЖК «Голосіїво». З 2012 року і до смерті ОСОБА_2 в квартирі проживав тільки він, який сплачував всі комунальні послуги і боргів за несплату не мав. З моменту як він помер і квартира стала належати позивачу в повному обсязі в ній ніхто не жив, оскільки позивач жив в іншій квартирі. Теплолічильник, який був встановлений в квартирі і проходив всі необхідні повірки протягом всього періоду експлуатації фіксував використання теплової енергії за період експлуатації квартири, тобто за всі 12 років. У 2021 році позивачу вперше надійшов рахунок-повідомлення у якому останній дізнався про борг зі сплати комунальних послуг перед «Київтеплоенерго». Хоча в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не проживав і не користувався послугами централізованого теплопостачання. Тобто не зрозуміло, яким чином «Київтеплоенерго» нараховували обсяг використання такої теплової енергії і за якими показниками лічильника, якщо в квартирі нiхто не проживав. ОСОБА_1 неодноразово звертався в сервісні центри по обслуговуванню клієнтів «Київтеплоенерго» для з`ясування причини нарахування такої суми заборгованості по оплаті постачання теплової енергії, але спроби були безрезультатні. Тоді було вирішено звернутися через форму віддаленої комунікації й таким чином подати заяву про перерахунок. У зв`язку із чим 19 листопада 2021 року позивач звернувся через Skуре-зв`язок на офіційну адресу «Київтеплоенерго» із зверненням щодо постановки теплолічильника на облік та перерахунку боргів, аби з`ясувати звідки з`явилась така сума заборгованості. 26 листопада 2021 року працівник «Київтеплоенерго» у офіційному чаті в Skype відповіла, що для проведення перерахунку боргу необхідно надати акт опломбування лічильника тепла, повірку до 04 грудня 2021 року та інші документи. 09 грудня 2021 року мною було направлено всі необхідні документи для перерахунку боргів, що були встановлені і було додано акт опломбування лічильника тепла. 04 липня 2022 року працівник «Київтеплоенерго» надіслала ОСОБА_1 наступну інформацію: «За даними програмно-апаратного комплексу Київтеплоенерго станом на 01 червня 2022 року за вказаною адресою дійсно існує заборгованість з послуги централізованеопалення/постачання теплової енергії безпосередньо перед Київтеплоенерго в cyмi 108530,12гри та перед попереднім постачальником Київенерго в сумі 26155.06 грн. Дана заборгованість винила за рахунок нарахувань по будинковому лічильнику теплa з листопада 2016 року до грудня 2021 року нарахувань по показникам індивідуального лічильника тепла (з грудня 2021 р. нарахування здійснювалися по плановим показникам індивідуального лічильника тепла) та відсутності будь яких сплат за вказаний період. Останнім в програмі зафіксовано показник тепла 43.4339 мeт.». 27 липня 2022 року мною було подано заяву до Генерального директора комунального концерну «Центр комунального сервісу» Щербіна А.А. щодо здійснення перерахунку заборгованості за період останні три календарні роки. 26 серпня 2022 року отримав відповідь на звернення від Комунального Концерну «Цeнтр Комунального сервісу», в якому зазначалось, що відсутні підстави для списання (вилучення)заборгованості. 26 вересня 2022 року позивачем повторно було подано заяву про надання деталізованого розрахунку за період з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2022 poкy. Відповідно до відповіді на адвокатський запит Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 11 червня 2024 року мені, ОСОБА_1 , було відмовлено в наданні копії договору про надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , який укладав ОСОБА_2 . Отже, позивач вважає, що йому безпідставно було нараховано борг за комунальні послуги по постачанню теплової енергії та постачання гарячої води, оскільки у період з 2018 року по 2024 рік позивач не проживав у квартирі, електроенергію в цей період не використовував і ніхто в квартирі в цей період не проживав, лічильник тепла був опломбований, тому вважає суму нараховану «Київтеплоенерго» безпідставною і такою, що не відповідає дійсним показникам лічильника тепла встановленим у квартирі. Також зазначає, що юридично договір не був укладений зі позивачем, як новим власником житла. На офіційному сайті «Київтеплоенерго» є зразок типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, в умовах якого зазначається що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Оскільки позивач не бажав заключати договір з «Київтеплоенерго», то не вчиняв будь-які дії передбачені у зразку типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергii. 05.11.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив по справі, в якому останній проти позову заперечив, вказавши, що відповідно до угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27.09.2001 (Угода), укладеною між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (в подальшому перейменована на ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та АТ «К.ЕНЕРГО»), майно енергетичного комплексу міста Києва було передано у володіння та користування ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Згідно рішення Київської міської ради від 24.04.2018 № 517/4581 зазначена угода припиняє свою дію стосовно майна TЕЦ № 5 та TEЦ № 6, сміттєспалювального заводу (Завод «Енергія») з 01.03.2018, а стосовно іншого майна-з 01.05.2018. Вищезазначене майно в подальшому було закріплене за підприємством на праві господарського відання на виконання розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693«Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», та наказу Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.05.2018 № 224 із змінами та доповненнями внесеними від 01.08.2018 № 370. Таким чином, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» стало виконавцем послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) лише з 01.05.2018. Відповідно і нарахування за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води почало здійснювати з 01.05.2018. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не є правонаступником ПРAT «КИЇBEНEРГO» (нинi AT «К.EHЕРГО»), яке раніше було виконавцем послуг y зазначеному будинку. Особовий рахунок по квартирі АДРЕСА_2 відкрито на ОСОБА_2 . Частиною 1 ст. 14 Закону № 2189 передбачено види договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. Відповідно кожен споживач має право визначитися і укласти найбільш прийнятний для себе варіант. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. З 01.11.2021 у зв`язку зi змінами в законодавстві у сфері житлово-комунальних послуг правовідносини між сторонами врегульовуються індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; інформувати виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Позивачем не було дотримано даних вимог вказаного закону. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Щодо наявності будинкових та індивідуальних лічильників тепла i нарахувань за послугу з постачання теплової енергії. Згідно з даними програмного комплексу Відповідача для проведення розрахунків за житлово- комунальні послуги житловий будинок АДРЕСА_3 оснащено трьома вузлами комерційного обліку теплової енергії, які встановлено на загальних вводах вказаного будинку (тобто обліковують сумарну витрату теплової енергії на потреби опалення та постачання гарячої води), a caмe: зав. № 6350080,марки MULTICAL - діапазон розповсюдження на кв. 1-256Ta 620-625; зав. № 6282614, марки MULTICAL - діапазон розповсюдження нa кв.257-355; зав. № 6350079, марки MULTICAL - діапазон розповсюдження на кв. АДРЕСА_4 . Також наведений будинок обладнано будинковими вузлами комерційного обліку холодної води, що йде на потреби гарячої води, згідно з відповідними діапазонами квартир згаданого будинку. За допомогою показань лічильників холодної води забезпечується максимально точний розрахунок обсягів тепла, необхідного для приготування гарячої води, і нарахувань за послугу з постачання теплової енергії. 3 метою коректного та пропорційного розподілу спожитих послуг між мешканцями будинку та на виконання вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства Регіонального розвитку ЖКГ України № 315 від 22.11.2018, визначення обсягу спожитих послуг та їх розподіл для вищезазначеного будинку здійснюється за сумарними показниками вузлів комерційного обліку відповідних послуг. 09.12.2024 представником КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в присутності ОСОБА_1 було складено акт опломбування вузла розподільчого обліку теплової енергії, та відповідно з грудня 2021 року облік спожитих послуг з постачання теплової енергії для кв. АДРЕСА_5 наведеного житлового будинку здійснюється вузлом розподільного обліку теплової енергії зав. № 43983935, марки SensoStar, дата останньої метрологічної повірки якого 10.12.2021. Акт повірки вузла обліку теплової енергії було пред`явлено при опломбуванні, копії надано не було. Позивач в позовній заяві зазначає, що з моменту придбання квартири було встановлено індивідуальні лічильники тепла та зазначає про Акт встановлення лічильника від 29.10.2014, який був укладений між ОСОБА_2 та ЖК «Голосієво». Однак, копії вищевказаного акту недодає. Разом з тим, на той момент виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води було ПАТ «КИЇВЕНЕPГO». Дo листопада 2021 року нарахування плати за отриману послугу з централізованого опалення мешканцям вищезазначеного житлового будинку проводились відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630), а саме: у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку (далі - МЗК). Підставою для нарахувань витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК була Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006. 19.11.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, вказуючи на те, що оскільки позивач не проживав за адресою АДРЕСА_1 то і відсутні підстави для нарахування вартості комунальних послуг. 19.11.2024 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав зазначених у відзиві. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача та пояснень третіх осіб, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником за квартири за адресою АДРЕСА_1 . Позивачу нарахована заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з централізованого опалення постачання гарячої води/ постачання гарячої води за період з травня 2018 року по 30 вересня 2024 року. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт. З огляду на вищенаведені норми Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Дана позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 03.10.2013 року. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 04.07.2018 року у справі № 904/7183/17. Крім того, відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. У частинах першій, третій, четвертій ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання Положенням ст. ст. 7-8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) на момент виникнення спірних правовідносин, регулювались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відтак, пункт 28 Правил є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики). Нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення, а й трубопроводів та арматури. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. В обґрунтування позову позивач зазначав, що оскільки в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , ніхто не проживав у останнього відсутні підстави для оплати комунальних послуг. Проте з вищевикладеним суд погодитись не може, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг, отже вказана норма не стосується послуги постачання теплової енергії, за яку у позивача обліковується заборгованість. Окрім того, вказана норма діє за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг відсутності споживача та інших осіб у житловому приміщенні, проте позивачем не надано доказів ні доказів відсутності проживаючих осіб в квартирі за адресою АДРЕСА_1 за період з травня 2018 року по 30 вересня 2024 року, ні доказів повідомлення відповідача про відсутність проживаючих осіб. Що до тверджень відповідача про відсутність укладеного договору між позивачем та відповідачем, суд вважає зазначити наступне. Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. У частинах першій, третій, четвертій ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положенням ст. ст. 7-8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Отже неукладеність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє позивача від обов`язку оплати наданих послуг. Також з приводу тверджень позивача з приводу не нарахування відповідачем обсягу використаної теплової енергії на підставі встановленого в квартирі лічильника. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Вищевказана норма кореспондується зі ч. 2, 4 ст. 11 ЗУ «"Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника.У разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Позивачем не надано доказів, що останні передавав відповідачу показання лічильників. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача є безпідставними не знайшли підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. При таких обставинах позов не підлягає задоволенню. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючисьст.1166 ЦК України , ст. 12,13,76,77,79, 81,263,264 ,280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про захист прав споживача комунальних послуг, визнання заборгованості за послуги постачання теплової енергії безпідставною та такою, що підлягає списанню і зобов`язання здійснити певні дії шляхом списання з особового рахунку неіснуючого безпідставно нарахованого боргу. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справу, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_6

відповідач:Комунальнне підприємство виконавче органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»: 01001, м.Київ, пл. Франка,5

Суддя Т.В.Остапчук