Справа № 450/2680/24 Провадження № 2-о/450/147/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І.І.

при секретарі Дикій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області про (предмет заяви) : встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що державний акт на право приватної власності виданий на ім`я ОСОБА_2 належить ОСОБА_3 ,-

стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи :

підстава заяви (позиція заявника): встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав на нерухоме майно. ОСОБА_2 є батьком заявника, що підтверджуєть свідоцтво про народження від 07 березня 1960 року. У зв`язку із укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтво про укладення шлюбу від 21 серпня 1982 року, прізвище заявника було змінено на « ОСОБА_1 ». В позасудовому порядку виправити дану помилку неможливо, оскільки заявник звернулася до Приватного нотаріуса Слиш Л.Т. для оформлення спадкових прав, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину. При ознайомлені з правовстановлюючим документом на право приватної власності на землю, яка розташована на території Давидівської сільської ради, нотаріус усно повідомив, що свідоцтво про право на спадщину видати не може, так як помилка в імені батька заявника у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 004895 від 06 квітня 1991 року, не відповідає імені вказаному у свідоцтві про смерть, а саме у свідоцтві про смерть ім`я вказане як « ОСОБА_3 », в той час як у державному акті на право приватної власності на землю « ОСОБА_3 », проте правильно має бути « ОСОБА_3 ». Відповідно до чинного законодавства України виправлення орфографічних помилок та внесення змін у правовстановлюючі документи не допускається. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа надасть можливість заявнику реалізувати її право прийняти спадщину від батька. Факт того, що правильним ім`ям батька заявника є « ОСОБА_3 », підтверджується : свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , де батьком заявника вказано ОСОБА_3 ; свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 . На підставі наведеного просить заяву задоволити.

В судове засіданні заявник не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить таку задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду був повідомленим належним чином.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Заявник звернулася до суду із заявою в якій просить встановити юридичний факт, а саме належність ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 004895 виданого 06.04.1991 року на ім`я ОСОБА_2 .

В заяві покликається, що встановлення вказаного юридичного факту їй необхідне для прийняття спадщини після смерті батька.

Судом встановлено, що 06.04.1991 року видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЛВ № 004895, площею 0, 6486 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чишківської сільської ради, на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ скликання Чишківської сільської ради народних депутатів від 01.03.2001 року № 56. Державний акт видано на ім`я ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що батько заявника ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.03.1960 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 21.08.1982 року, згідно якого заявником було змінено прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

У відповідності до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ? що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 27.11.2003 року.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт належності правовстановлюючих документів, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу вимог ст. 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК).

Положеннями ст. 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявником не надана суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у державному акті була допущена помилка у імені особи, якій такий видавався « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_3 », оскільки долучені письмові докази вказану обставину не підтверджують..

Окрім того, судом встановлено, що в свідоцтві про народження заявника прізвище батька заявника вказано « ОСОБА_1 », а згідно свідоцтва про смерть помер « ОСОБА_3 ».

Таким чином, письмові докази у справі не дають підстав для однозначного висновку про те, що заявник є донькою ОСОБА_3 .

Таким чином, заявником не обґрунтовано виникнення, зміна або припинення яких особистих чи майнових прав заявника матиме місце у зв`язку із встановленням даного факту, з якою метою нею подана дана заява до суду, оскільки не надано доказів родинних відносин між заявником та ОСОБА_3 .

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 259, 263- 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 ,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 26.11.2024 року.

СуддяІ. І. Мельничук