КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету міністрів України, Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнання права власності на транспортний засіб та про усунення перешкод у здійсненні права власності транспортним засобом, шляхом зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави України в особі Кабінету міністрів України, РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 , у якому просила:

визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Pajero 2004 poку випуску, синього кольору, ідентифікаційний (VIN) номер ( НОМЕР_1 ), д.н.з. НОМЕР_2 укладений 09.12.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений за номером НОМЕР_3 на Національній товарній біржі (далі - НТБ) «Укрнацресурс», дійсним;

визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Mitsubishi Pajero 2004 року випуску, синього кольору, ідентифікаційний (VIN) номер ( НОМЕР_1 ), д.н.з. НОМЕР_2 ;

зобов`язати Державу Україна в особі її органів Кабінету Міністрів України, РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на автомобіль марки Mitsubishi Pajero 2004 року випуску, синього кольору, ідентифікаційний (VIN) номер ( НОМЕР_1 ), д.н.з. НОМЕР_2 придбаного за договором купівлі-продажу від 09.12.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого за номером НОМЕР_3 на НТБ «Укрнацресурс», шляхом зобов`язання РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві здійснити реєстрацію автомобіля марки Mitsubishi Pajero 2004 року випуску, синього кольору, ідентифікаційний ( НОМЕР_1 ), д.н.з. НОМЕР_2 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що нею було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2006, посвідченого за номерами НОМЕР_4 на НТБ «Укрнацресурс» та видано підтвердження видачі біржової угоди купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, у ОСОБА_2 автомобіль марки Mitsubishi Pajero 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ,

30.04.2021 позивачка звернулась із заявою до РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві у якій просила: продовжити строк на державну реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Mitsubishi Pajero та зареєструвати вказаний транспортний засіб. Проте, 31.05.2021 отримала відповідь від РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві за № 31/26-Ч-571 на заяву від 30.04.202 у якій заступник начальника відділу Рубан М. зазначив, що «Оскільки станом на 26.05.2021 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація стосовно видачі договору від 09.12.2006 товарною біржою НТБ «Укрнацресурс», та факту реєстрації бланку серії АВ №12293 в JMYLRV73W4J701233 на Ваше ім`я, на підставі вказаного документу не виявляється можливим». Таким чином, позивач вважає, що Держава в особі Кабінету Міністрів України та уповноважений нею орган на здійснення державної реєстрації яким є РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві не визнають за нею право власності на вказаний транспортний засіб та не здійснюють державну реєстрацію цього транспортного засобу. Мотивуючи тим, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація про укладений договір та факт реєстрації бланку АВ №12293 в системі (т. 1 а.с. 1-6).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету міністрів України, РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, визнання права власності на транспортний засіб та про усунення перешкод у здійсненні права власності транспортним засобом, шляхом зобов`язання вчинити дії відмовлено (т. 2 а.с. 26-29зв.).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що з огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачі висловлювали неоднозначну позицію, декілька разів її змінювали з приводу дійсності договору, тому суд зобов`язаний був надати оцінку такій неоднозначності та надати чіткий висновок. Однак, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, спотворені та перекручені наданими позивачем доказами.

Зокрема, відповідачі ставлять під сумнів та не визнають, що договір купівлі-продажу автомобіля підтверджує правомірність його придбання, що є підставою для підтвердження дійсності (легітимності) правовстановлюючого документа (договору купівлі-продажу ТЗ). В той же час, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що дійсний договір не може бути визнано дійсним, не підтверджуючи такий висновок жодною нормою матеріального права.

При тому, що дійсність договорів, укладених на товарних біржах, які за формою не відповідають змінам (у Порядку, затвердженому Постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок № 1388), які відбулися у 2015 році, і які діяли на час звернення до РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві із заявою про реєстрацію ТЗ), жодним законом або підзаконним актом не була скасована, їх дія не була обмежена, а також не існує законодавчо встановлених зобов`язань або будь-яких вказівок власникам таких договорів, щодо обов`язкової їх заміни (т. 2 а.с. 32-47).

01.10.2024 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві було подано відзив на апеляційну скаргу, та вказано, що РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), який є відокремленим структурним підрозділом ГСЦ МВС, не є юридичною особою, а тому не має процесуальної правоздатності та не може бути учасником у справі № 757/33822/21-ц.

Тобто, у даній РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) є неналежним відповідачем, бо ніяким чином не порушує та не створює перешкод у здійсненні позивачкою права власності на ТЗ, та не є тим органом, до якого позивачка має пред`являти позов про визнання права власності на ТЗ.

Окрім зазначеного, документ, на підставі якого позивач намагається зареєструвати ТЗ, не є належним документом, на підставі якого може бути проведено реєстрацію (перереєстрацію) ТЗ, оскільки згідно вимог п. 8 Порядку № 1388 підставою для державної реєстрації (перереєстрації) ТЗ є належним чином оформлений договір, укладений на товарній біржі на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках.

Також, чинним законодавством передбачено визнання лише нікчемного правочину дійсним. Дійсний правочин не може буки визнаний дійсним, оскільки відсутні передумови у вигляді нікчемності правочину для такого визнання (т. 2 а.с. 83-87зв.).

21.10.2024 КМУ подано відзив на апеляційну скаргу та зазначено, що тривала бездіяльність позивача (у період з 2006 року по 2021 рік) лягла в основу ситуації, що наразі виникла, водночас, Держава Україна в особі КМУ та РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві не перешкоджають позивачу у здійсненні права власності на автомобіль (т. 2 а.с. 99-107).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник Міністерства юстиції України - Борискевич Ю.В., а також представник Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві - Степаненко Т.О. заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2006 Макарівським МРЕВ № 33 ДАІ ГУ УМВС України в технічному паспорті ТЗ Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , синього кольору, ідентифікаційний ( НОМЕР_1 ) було знято з обліку.

09.12.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , синього кольору, ідентифікаційний ( НОМЕР_1 ), який був посвідчений НТБ «Укрнацресурс».

У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 29.08.2006 зроблено відповідну відмітку - штамп з печаткою, якою засвідчується що дійсно 09.12.2006 була укладена біржова угода за реєстраційним номером АВ № 12293 та те, що саме ОСОБА_1 є покупцем вищезазначеного автомобіля.

Після укладання договору купівлі-продажу ТЗ був пошкоджений і знаходився в аварійному стані, у зв`язку з потраплянням в ДТП, тому позивач у визначений законом строк не зареєструвала його.

30.04.2021 ОСОБА_1 звернулася із заявою до РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві, у якій просила: 1) продовжити строк на державну реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , синього кольору, ідентифікаційний ( НОМЕР_1 ); 2) зареєструвати (поставити на облік) транспортний засіб, автомобіль марки Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , синього кольору, ідентифікаційний ( НОМЕР_1 ), надавши РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві усі необхідні документи для здійснення вказаних дій.

31.05.2021 ОСОБА_1 отримала відповідь від РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві за № 31/26-Ч- 571 на заяву від 30.04.2021, у якій заступник начальника РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві М. Рубан зазначив, що «Відповідно до вимог п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів. Марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є оформлені у встановленому порядку договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках. Згідно пункту 12 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держпродспоживслужбі бланків біржових угод. Оскільки станом на 26.05.2021 в Єдиному Державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація стосовно видачі договору від 09.12.2006 Товарною біржою НТБ «УКРНАЦРЕСУРС» та факту реєстрації бланку серії АВ № 12293 в системі, здійснити реєстрацію автомобіля Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , синього кольору, ідентифікаційний ( НОМЕР_1 ) на Ваше ім`я на підставі вказаного документу не виявляється можливим».

Згідно частин 2, 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на момент вчинення правочину) угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» (далі - Постанова від 07.09.1998 № 1388), урегульовано правовідносини, які виникають у сфері державної реєстрації та обліку транспортних засобів.

Пунктами 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок від 07.09.1998 № 1388 (далі Правила від 07.09.1998 № 1388) (в редакції на момент вчинення правочину) визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Термін реєстрації може бути продовжено у разі неможливості власника транспортного засобу (хвороба, відрядження, інші поважні причини) вчасно її здійснити. Експлуатація транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, а також без номерного знака «Транзит» забороняється.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не приймаються до реєстрації транспортні засоби, зібрані (складені) з складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог Закону України «Про дорожній рух».

Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб`єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 № 1371 було внесено зміни до Постанови від 07.09.1998 № 1388 та відбулось перейменування Правил на Порядок.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18.11.2015 № 941 було внесено зміни до Порядку від 07.09.1998 № 1388, зокрема, зміст абзацу 2 змінено на: «Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені та засвідчені в установленому порядку є договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках».

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквеночислової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.

Власники транспортних засобівта особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Отже, позивач своєю бездіяльністю, оскільки не виконала свого законодавчо встановленого обов`язку з реєстрації транспортного засобу у передбачений законодавством десятиденний строк, самостійно/суб`єктивно вирішила вчинити реєстраційні дії майже через 15 років.

При цьому, ОСОБА_1 не надає суду доказів, які б свідчили, що ремонт автомобіля, відповідно до наданих до позову актів виконаних робіт було здійснено саме в зв`язку з ДТП, яке мало місце у грудні 2006, тому твердження позивача про те, що автомобіль знаходився у технічно несправному стані 15 років є недоведеними, і не доведено підстави для продовження терміну реєстрації транспортного засобу. Тому, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що перешкоду у здійснені позивачем права власності на автомобіль, здійснила сама ж позивач.

Постановою від 07.09.1998 № 1388 урегульовано правовідносини, які виникають у сфері державної реєстрації та обліку транспортних засобів та якою мають керуватися сервісні центри при наданні відповідних сервісних послуг.

Водночас, зазначеною постановою не наділено Кабінет Міністрів України повноваженнями, які б дозволяли останньому здійснювати певні реєстраційні заходи щодо транспортних засобів, а отже Уряд не в змозі вчинити дію/бездіяльність та/або перешкоди у наданні такої сервісної послуги, тому є законними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позовна вимога про зобов`язання Держави України в особі Кабінету Міністрів України здійснити певні дії задоволенню не підлягає.

Визначена Порядком від 07.09.1998 № 1388 умова про те, що біржова угода має бути укладена на зареєстрованому в органі МВС бланку, не викликає порушення прав позивача зі сторони Держави України в особі Кабінету Міністрів України та РСЦ ГСЦ МВС в м. Києвіу здійсненні ОСОБА_1 права власності, оскільки є нормотворчою діяльністю Кабінету Міністрів України спрямованою на удосконалення законодавства України.

Таким чином, оскільки позивач звернувся за державною реєстрацією права власності на автомобіль у 2021 році, тобто, діяла редакція Порядку від 07.09.1998 № 1388 на момент звернення до суду з даним позовом, відповідно державний орган, був зобов`язаний використовувати нормативно-правові акти у редакції чинній на момент звернення позивача за відповідною реєстраційною дією, а враховуючи, те що наразі законодавством встановлено, що біржова угода може свідчити про правомірність придбання транспортного засобу лише у разі, якщо вона укладена на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках, територіальний орган МВС не має законодавчо встановлено права відійти від вказаних приписів чинного законодавства та здійснити державну реєстрацію права власності на підставу біржової угоди на не зареєстрованому в уповноваженому органі МВС бланку.

Окрім зазначеного, слід звернути увагу на те, що відповідачем у даній справі є РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС).

Положенням про Головний сервісний центр МВС, затвердженим наказом МВС України від 07.11.2015 № 1393 (у редакції наказу МВС України від 24.04.2020 № 354) (далі - Положення № 1393), визначено, що ГСЦ МВС утворений як юридична особапублічного права та є міжрегіональним територіальним органом з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ (пункт 1 розділу І цього Положення № 1393).

ГСЦ МВС згідно з пунктом 4 розділу І Положення № 1393 складається зі структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів - регіональних сервісних центрів (далі - РСЦ).

РСЦ складається зі структурних підрозділів, до яких, у тому числі, входять територіальні підрозділи - територіальні сервісні центри МВС (далі - ТСЦ МВС).

РСЦ підзвітні та підконтрольні керівництву ГСЦ МВС.

ГСЦ МВС, РСЦ і ТСЦ МВС разом становлять систему сервісних центрів МВС.

Положенням про регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), затвердженим наказом ГСЦ МВС від 27.04.2020 №29 (далі - Положення № 29), визначено, що Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) є відокремленим підрозділом Головного сервісного центру МВС, утвореним на правах філії без статусу юридичної особи (пункти 1 та 5 розділу І Положення).

Згідно з частинами 1, 3 статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Таким чином, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), який є відокремленим структурним підрозділом ГСЦ МВС, не є юридичною особою, а тому не має процесуальної правоздатності.

До того ж, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) не є суб`єктом який не визнає або оспорює право власності позивача на транспортний засіб Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, синього кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки до повноважень РСЦ ГСЦ в м. Києві не входить визнання чи оспорювання права власності особи на транспортний засіб.

Крім того, вимога позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним є такою, що суперечить нормам ЦК України та не підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами (частини 1, 2 статті 218 ЦК України).

Таким чином, чинним законодавством передбачено визнання лише нікчемного правочину дійсним. Дійсний правочин не може бути визнаний дійсним, оскільки відсутні передумови у вигляді нікчемності правочину для такого визнання.

За таких обставин, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що неможливість здійснити державну реєстрацію автомобіля полягає лише у змінні нормативно-правового регулювання у переліку документів, за якими можливе здійснення такої реєстрації, при тому, що ні орган державної влади, ні РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) не заперечує ні дійсності договору, ні наявності у позивача права власності на вказаний автомобіль, а отже відсутні перешкоди у здійсненні права власності, і зазначені висновки доводами апеляційної скарги не спростовано.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді