Справа № 454/567/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокаля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальска міська рада Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно,,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача Сокальської міської ради Львівської області, про визнання права власності на реконструйовану квартиру, який обгрунтовують тим, що їм належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою АДРЕСА_1 . На момент набуття права власності на зазначену квартиру її загальна площа становила 26,6 кв.м., вона складалася з однієї кімнати і кухні та не була пристосована до проживання. Вказана квартира позивачів розташована на першому і другому поверсічотирьохквартирного будинку. Однак, у зв`язку із тим, що будинок за адресою АДРЕСА_1 збудований ще війни, його ремонт комунальним підприємством не проводився, будинок перебував в жахливому стані, позивачі продовжили реконструкцію, яку розпочав батько позивачки, було виготовлено усі необхідні документи та приватизовано земельну ділянку під будинком та здійснено власними силами реконструкцію квартири.На цей час будинок було знято з балансу комунальногопідприємства. Внаслідок проведення реконструкції квартири позивачів кількість кімнат збільшилася до трьох, загальна площа квартири становить 129,6 кв.м., житлова87 кв.м.

Оскільки позивачі не мають змоги завершити процес оформлення права власності на реконструйовану квартиру, тому змушені були звернутися до суду з позовом про визнання права власності на неї.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 12.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити.

Представник відповідача Сокальської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що не Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору дарування від 28.01.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського райнотокругу Сироїд Г. І., належить на праві спільної часткової власності квартира, по ? частки кожному, за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 09.06.2009 року в книзі № 12 за № 1505.

Судом встановлено, що Виконавчий комітет Сокальської міської ради Львівської області рішенням №132 від 28.03.2005 року надав попередньому власнику ОСОБА_3 (батько позивачки ОСОБА_2 ) квартири АДРЕСА_1 дозвіл на підготовку проектних пропозицій на добудову до квартири АДРЕСА_1 . Усі власники інших трьох квартир будинку АДРЕСА_1 надали своє письмове погодження, завірене виконкомом Сокальської міської ради, на проведення реконструкції з добудовою до будинку власником квартири АДРЕСА_1 . У 2006 році власник квартири (батько позивачки) 1 будинку АДРЕСА_1 отримав виготовлений і погоджений усіма необхідними інстанціями Проект реконструкції квартири житлового будинку з добудовою та включно з проектними пропозиціями добудови до квартири АДРЕСА_1 .На підставі рішення виконкому Сокальської міської ради Львівської області № 513 від 25.12.2008 року та наказу директора Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» № 70 від 16.01.2009 року будинок по АДРЕСА_1 було знято з балансу Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс».

Судом встановлено, що Рішенням №98 від 24.03.2010 року Виконавчий комітет Сокальської міської ради Львівської області надав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно дозвіл на підготовку містобудівних умов і обмежень по реконструкції з добудовою до квартири АДРЕСА_1 і зобов`язав звернутись в ліцензовану проектну організацію за підготовкою відповідної документації. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виготовили та отримали погоджений усіма необхідними інстанціями Проект реконструкції квартири житлового будинку з добудовою та включно з проектними пропозиціями реконструкції з добудовою до квартири АДРЕСА_1 .У 2011 році ПП «Земельно кадастрове бюро» виготовило Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) площею 0.0694 га, кадастровий № 0:01:009: в межах Сокальської міської ради АДРЕСА_1 на підставі рішення Сокальської міської ради.У Висновку про наявні обмеження на використання земельної ділянки, виданого 07.06.2011 р. управлінням Держкомзему у Сокальському районі Львівської області, сервітутів на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0.0694 га не встановлено.У Висновку про право земельного сервітуту на встановлення обмежень, щодо використання земельної ділянки, виданого 13.08.2012 р. відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Сокальської районної державної адміністрації, підтверджено, що на використання земельної ділянки площею 0.0694 га в АДРЕСА_1 наявних обмежень немає.Відділ Держземагенства у Сокальському районі 25.06.2013 р. здійснив державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.0694 та присвоїв земельній ділянці кадастровий номер :01:009:0191, місце розташування: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва; вид використання: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.06.2013 р. за номером: НВ-013).Згідно відомостей зазначених у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 8996261) 05.09.2013 р. Реєстраційною службою Сокальського районного управління юстиції у Львівській області було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки у приватну спільну сумісну власність площею 0,0649 га. кадастровий номер :01:009:0191, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. Власниками нерухомого майна (земельної ділянки) є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.07.2014 року отримали виготовлений Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 та 29.08.2022 року оновлено його . Згідно з експлікацією приміщень квартири АДРЕСА_1 загальна площа - 129.2 м2 , з яких житлова площа - 86.1 м2 . Квартира має 2 (два) поверхи, та складається з приміщень: - по першому поверху - 1) коридору площею 2,4 м2, 2) котельні площею 1,4 м2, 3) кухні площею 11,6 м2, 4) житлової кімнати площею 50,4 м2, 5) туалету площею 1,7 м2, 6) коридору площею 4,2 м2, 7) ванни площею 4,5 м2 , 8) ванни площею 1,6 м2 , з яких загальна площа по 1-му поверху 77,8 м2, а житлова площа 50,4 м2 ; - по другому поверху - 9) коридору площею 10,7 м2, 10) житлової кімнати площею 16,1 м2, 11) гардеробної площею 2,1 м2, 12) гардеробної площею 2,1 м2, 13) житлової кімнати площею 19,6 м2, І) балкону площею 0,8 м2, з яких загальна площа по 2-му поверху 51,4 м2, а житлова площа 35,7 м2. В характеристиках квартири зазначено, що рік реконструкції квартири - 2012 рік.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст.ст. 321, 328 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV закріплено обов`язок суду застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 383 ЦК України в редакції, чинній на момент прийняття виконавчим комітетом рішення №98 від 24.03.2010 року про надання дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , було встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

В силу положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва врегульоване статтею 331 ЦК України, згідно котрою право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до частин 1, 5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда чи будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони будуються або збудовані без належного на те дозволу чи належно затвердженого проекту, вважаються самочинним будівництвом. Проте, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як роз`яснюється в абзаці 4 пункту 9 та в пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього . Разом із цим. власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року у справі за єдиним унікальним номером 910/2939/19 виклав таку правову позицію: «зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного».

У свою чергу, у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі за єдиним унікальним номером 2-962/2009 та номером судового провадження № 61-33701св18 зроблено висновок про те, що суд має повноваження визнавати право власності на об`єкт самочинного будівництва виключно у двох випадках: - право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; - на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до частин 1-2, 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України: 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Зазначені документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України. Реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, у межах земель їх розміщення, можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначає Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (із змінами), згідно з котрим прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (пункт 3 Порядку). У випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою- підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (пункт 10 Порядку).

Згідно звіту про проведення технічною обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири кв. АДРЕСА_1 , складеного експертом ОСОБА_7 (кваліфікаційний сертифікат серія НОМЕР_3 від 04.03.2013 року) за категорією «Технічне обстеження будівель і споруд», за результатами обстеження квартириАДРЕСА_1 , квартира загальною площею 129,6 м.кв. , що знаходиться у власності позивачів, відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації.

З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, а також те, що позивачі є співвласниками квартири, та самостійно реконструювали її ,встановлені судом обставини свідчать про те, що належне їм на праві власності реконструйоване нерухоме майно слід визнати в рівних частках за позивачами.

Керуючись статтею 23, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на реконструйовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 129.2 м2 , житловою площа - 86.1 м2 в рівних частках кожному.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 20.11.2024 року

Головуючий: О. А. Веремчук