Справа № 175/7203/24
Провадження № 2/175/1229/24
"19" грудня 2024 р. смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа - служба у справах дітей Краматорської міської ради (місцезнаходження: Донецька область,
м. Краматорськ, вул. Дружби, 9а), про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що у сторін народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому сторони розірвали шлюб та повторно його зареєстрували 29.12.2013 року, проте спільний побут та сімейні відносини налагодити не змогли, в результаті чого рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.10.2016 року шлюб було розірвано та встановлено залишити на вихованні матері малолітнього сина ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу позивачка змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 ». 3 18.05.2017 року ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який повністю взяв на себе виконання батьківських обов`язків щодо виховання ОСОБА_3 . При цьому відповідач за весь цей час бачився з сином один раз, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям, матеріально не забезпечує. Крім того, 26.09.2023 року ОСОБА_2 своєю заявою, яка засвідчена приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. та зареєстрована в реєстрі за № 660, надав згоду на позбавлення його батьківських прав та подальше усиновлення ОСОБА_5 його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 .
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила задовольнити у повному обсязі. Крім того, просила суд взяти до уваги подану ОСОБА_2 заяву щодо надання згоди на подальше усиновлення сина чоловіком позивача - ОСОБА_5 .
Також у судовому засіданні була заслухана думка дитини - ОСОБА_3 , який просив суд позбавити його батька батьківських прав, оскільки останній не цікавиться його життям та не спілкується з ним. Крім того зазначив, що саме він хотів, щоб матір звернулася до суду з даним позовом.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Заслухавши позивача, думку дитини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.08.2020 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 05.12.2007 року Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис №385. Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_6 .
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.10.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано. Малолітнього сина ОСОБА_3 залишено на вихованні у матері - ОСОБА_6 .
18.05.2017 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , про що Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис №279, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки №01-39/72 від 03.05.2024 року ОЗЗСО «Академічний», батько не контактує з вчителями, не відвідує батьківські збори.
Як вбачається з характеристики опорного закладу загальної середньої освіти «Академічний» Краматорської міської ради Донецької області від 01.05.2024 року, ОСОБА_3 виховується в багатодітній сім`ї. Матір - ОСОБА_1 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , вони разом контролюють процес навчання та поведінки ОСОБА_7 у школі. Біологічний батько учня - ОСОБА_2 , за час навчання в ОЗЗСО «Академічний» з вересня 2023 року по травень 2024 року не цікавився справами, навчанням, поведінкою сина, не відвідував батьківські збори (їх було п`ять), не спілкувався з класним керівником особисто. Зі слів ОСОБА_1 , батько давно не цікавиться його життям, з 2014 року не допомагає, не спілкується з ним, хоча проживає у тому ж місті, де і він. Всі функції батька виконує ОСОБА_5 , забезпечує матеріальні потреби сім`ї, підтримує морально, дає життєві поради. Стосунки з ОСОБА_8 учень називає дружніми, що в теперішньому складі сім`ї у них усе добре.
Актом обстеження житлово-побутових умов від 01.05.2024 року підтверджено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю - ОСОБА_1 , її чоловіком - ОСОБА_5 та двома дітьми: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В квартирі чисто, є всі необхідні меблі та речі.
26.09.2023 року ОСОБА_2 своєю заявою, яка засвідчена приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. та зареєстрована в реєстрі за № 660, надав згоду на позбавлення його батьківських прав та подальше усиновлення ОСОБА_5 його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 .
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
У відповідності до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує сина усім необхідним, про що в судовому засіданні зазначив і сам ОСОБА_3 .
Крім того, суд враховує, що 26.09.2023 року ОСОБА_2 своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом, надав згоду на позбавлення його батьківських прав та подальше усиновлення ОСОБА_5 його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, надавши оцінку доказам у справі, враховуючи думку дитини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі викладеного, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 259, 265, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду -20.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26.12.2024 року.

Суддя Т. С. Журавель