КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , боржник: Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про заміну стягувача у виконавчому документі, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого документа, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гончарука Михайла Петровича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року в складі судді Арапіної Н. Є.,

встановив:

21.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про заміну стягувача за виконавчим документом його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа.

Заяву обґрунтувала тим, що судовим наказом від 26 грудня 2017 року по справі №755/19261/17 стягнуто з боржника Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь стягувача ОСОБА_2 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій сумі заробітної плати за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 11 687, 58 грн, нарахованій, але не виплаченій матеріальній допомозі за 2015 рік в розмірі 45 900, 00 грн, а всього 58 587, 58 грн.

Зазначала, що стягувач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Єдиним його спадкоємцем є його дружина - ОСОБА_1 , яка набула статусу правонаступника.

Судовий наказ від 26 грудня 2017 року по справі №755/19261/17 залишається не виконаним, боржник не погашає заборгованість та ухиляється від добровільного виконання даного судового рішення.

Виконавче провадження НОМЕР_1 завершено згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 лютого 2023 року.

З огляду на викладене просила суд :

- замінити стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 за судовим наказом від 26 грудня 2017 року по справі №755/19261/17;

- поновити строк пред`явлення до виконання судового наказу від 26 грудня 2017 року по справі №755/19261/17;

- видати ОСОБА_1 дублікат судового наказу від 26 грудня 2017 року по справі №755/19261/17;

- стягнути з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу в сумі 1 200 грн, суму сплаченого судового збору 102, 70 грн, поштові витрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

03.09.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Гончарук М. П. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

Також просить стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, в тому числі витрати на стадії апеляційного провадження: (суму сплаченого судового збору - 514, 50 грн (враховуючи комісійний збір банку), поштові витрати та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції невірно визначив суть прохальної частини заяви, яка ґрунтується на статті 55, ч. 5 ст. 442 ЦПК України: " 5. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження".

Відповідно посилання суду на судову практику Верховного Суду не є релевантним до цієї справи.

Зазначає, що заміна стягувача у виконавчому документі та відновлення виконавчого провадження - це окремі процеси, незалежні один від одного.

Заявниця не просить розпочати знову або відновити виконавче провадження НОМЕР_1. Ставши правонаступником та отримавши дублікат виконавчого документу заявниця буде просити відкрити нове виконавче провадження.

Чинним законодавством не передбачено обмежень для повторного звернення до виконання виконавчого документу до тих пір, поки його фактично не буде виконано в повному обсязі.

Не погоджується з вказівкою суду про те, що виконавче провадження закінчене як виконане у повному обсязі.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер стягувач ОСОБА_2 , а 22.02.2023 виконавче провадження НОМЕР_1 було завершено нібито у зв`язку зі сплатою боргу. Але об`єктивно людина, яка померла, не може отримувати грошові кошти.

08.08.2023 ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому вказано, що у ОСОБА_2 було 3 рахунки в АТ КБ «Приватбанк», залишки на яких: 56,37 грн; 3 308,29 грн; 30,00 грн.

Вказане свідчить, що ОСОБА_1 також не отримувала кошти за судовим наказом.

ОСОБА_1 зверталась до боржника щодо сплати боргу, але її звернення залишилось без відповіді.

Судовий наказ від 26 грудня 2017 року по справі №755/19261/17 залишається невиконаним.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявниця не оскаржила постанову про закінчення виконавчого провадження.

21.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на рішення та дії головного державного виконавця Єзерської А. М. (справа №755/10913/24), за наслідками розгляду якої суд вказав, що скаржниця не є стороною виконавчого провадження №56288390, стягувачем у якому є ОСОБА_2 , що, в свою чергу, виключає можливість останньої оскаржувати дії та рішення органу примусового виконання у виконавчому провадженні ВП № 56288390 у порядку Розділу VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) Цивільного процесуального кодексу України.

Правом на надання відзиву учасники справи не скористались.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Дніпровським районним судом м. Києва 26 грудня 2017 року видано судовий наказ №755/19261/17, яким стягнуто з боржника Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь стягувача ОСОБА_2 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій сумі заробітної плати за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 11 687, 58 грн, нараховану, але не виплачену матеріальну допомогу за 2015 рік в розмірі 45 900, 00 грн, а всього 58 587, 58 грн. Допущене негайне виконання судового наказу про виплату заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

23 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федоріною А. М. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання вказаного судового наказу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувач ОСОБА_2 помер.

08 серпня 2023 року державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга С. В. видав свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчив, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на депозитних та карткових рахунках.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Єзерською А. М. від 22 лютого 2023 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового наказу закінчене на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження". Державним виконавцем встановлено, що борг, виконавчий збір та витрати сплачено в повному обсязі.

У заяві, що є предметом розгляду цієї справи, заявниця просила замінити вибулого стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_1 на підставі ст. 55 ЦПК України, а також положень ст. 442 ЦПК України, які застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну стягувача ОСОБА_2 , який помер, його правонаступником ОСОБА_1 за судовим наказом від 26 грудня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що в цій справі заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, оскільки виконавче провадження закінчене як виконане у повному обсязі.

Разом з тим, як вбачається зі змісту поданої заяви, заявницею ставилося питання не про заміну сторони у закінченому виконавчому провадженні, а про заміну учасника справи правонаступником на підставі статті 55 ЦПК України та частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції невірно визначено суть поданої заяви.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що заміна стягувача у виконавчому документі та відновлення виконавчого провадження це окремі процеси, незалежні один від одного.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року (справа №2-7763/10), у висновку щодо застосування норми права зазначила наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Метою подання заяви в даній справі є виконання судового наказу про стягнення з Української студії телевізійних фільмів Укртелефільм на користь правонаступника стягувача ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 58 587 грн 58 коп.

Таким чином, заміна стягувача ОСОБА_2 у виконавчому документі не може носити виключно формальний характер, а повинна здійснюватися з метою реалізації ефективного виконання судового рішення.

Судом встановлено, що державним виконавцем 22.02.2023 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням судового наказу в повному обсязі.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження.

Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (пункти 6.9-6.12, 6.15).

Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Порушуючи питання про заміну стягувача у виконавчому документі, заявницею не ставилось питання про відновлення виконавчого провадження, а тому суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви.

Можливість відкриття нового виконавчого провадження після винесення постанови про його закінчення з підстав заміни стягувача у виконавчому документі не ґрунтується на законі.

З огляду на викладене, в межах розгляду цієї заяви відсутні підстави для поновлення строку на пред`явлення до виконання судового наказу від 26 грудня 2017 року та видання його дублікату.

На підставі здійсненої вище оцінки аргументів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити оскаржувану ухвалу суду в мотивувальній частині.

Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги її вимоги не підлягають задоволенню, а отже, на ОСОБА_3 покладається судовий збір та інші витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гончарука Михайла Петровича задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.01.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук