УХВАЛА

08 січня 2024 року

м. Київ

справа № 490/9587/18

провадження № 61-10899 сво 23

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Гулька Б. І. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В.,

Фаловської І. М., Червинської М. Є.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 червня

2023 року у складі колегії суддів: Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М., Царюк Л. М.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії і бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії з примусового виконання виконавчого листа, заінтересована особа - ОСОБА_2 ;

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пєрєвєрзєвої Н. М., заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 10 грудня 2019 року

№ 2/490/3051, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2018 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до 23 років, та з виконання судового наказу

від 11 грудня 2018 року № 2-н/490/1057/2018, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше

ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи

з 19 листопада 2018 року і до досягнення ними повноліття.

Боржник ОСОБА_2 не бажає виконувати свій батьківський обов`язок щодо сплати аліментів, приховує розмір свого доходу та належне йому майно.

Головний державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Одеса) Пєрєвєрзєва Н. М. у порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» не виконує своїх обов`язків щодо належного здійснення виконавчих дій, у тому числі не вжила заходів щодо виявлення належного боржнику майна та розміру фактично отриманих ним доходів. Унаслідок вказаної бездіяльності державного виконавця порушено її права.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пєрєвєрзєвої Н. М. щодо невиконання визначених Законом України «Про виконавче провадження» виконавчих дій, направлених на примусове виконання вищевказаного судового наказу від 11 грудня 2018 року

№ 2-н/490/1057/2018, та зобов`язати головного державного виконавця усунути порушення шляхом вжиття заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», направлених на примусове виконання вказаного судового наказу.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2020 року прийнято до провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця. Призначено судове засідання у справі на 12 квітня

2021 року на 15 год 00 хв.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року

у складі судді Гуденко О. А. закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пєрєвєрзєвої Н. М.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час розгляду районним судом скарги відсутній предмет оскарження, оскільки виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н/490/1057/2018 року закінчено у зв`язку з відкликанням судом виконавчого документу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 12 червня 2023 року. Також вона звернулась із заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, яка мотивована тим, що про постановлення ухвали суду першої інстанції від 27 вересня 2021 року їй стало відомо лише 25 травня

2023 року.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва

від 27 вересня 2021 року залишено без руху. Витребувано із Центрального районного суду м. Миколаєва матеріали справи № 490/9587/18.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 червня 2023 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а тому підлягають застосуванню положення частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і не може бути поновленим.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи судом першої інстанції, так як провадження у ній було відкрито за її скаргою та вона належним чином повідомлялась про дати судових засідань, які були призначені на 12 квітня 2021 року та 07 червня 2021 року.

Аналізуючи наслідки неповідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 27 вересня 2021 року, апеляційний суд вказав, що під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо у цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно

підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній).

При ухваленні судового рішення апеляційний суд керувався правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової

палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі

№ 201/13990/15-ц (провадження № 61-22496 св 19).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Центрального районного суду

м. Миколаєва.

У листопаді 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року справу за зазначеною скаргою призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 грудня 2023 року вищевказану справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_7 мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про належне повідомлення її районним судом про дати, час та місце розгляду справи, оскільки у справі відсутні докази отримання нею повісток. Районним судом не була внесена інформація до системи «Електронний суд». Після початку війни вона вимушена вивезти дітей у безпечне місце, оскільки квартира, в якій вони проживали, була пошкоджена.

Отже, судом першої інстанції здійснено розгляд справи за її відсутності, а про розгляд скарги в суді 27 вересня 2021 року вона повідомлена не була, що унеможливлює застосування апеляційним судом положень частини другої

статті 358 ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2023 року заступник начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на їх законність не впливають. Заявник була обізнана про розгляд справи судом першої інстанції,

вона належним чином повідомлялася про судові засідання, призначені на 12 квітня 2021 року та 07 червня 2021 року. Отже, відсутні виключні випадки, передбачені вимогами частини другої статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складання повного тексту рішення суду.

04 жовтня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли додаткові пояснення

від ОСОБА_1 , в яких заявник підтримала вимоги касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії

суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року

у справі № 201/13990/15-ц (провадження № 61-22496 св 19), від 21 червня 2023 року у справі № 202/32361/13-ц (провадження № 61-3546 св 23).

Необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах, викликана тим, що колегіями суддів зазначено таке: під неповідомленням особи про розгляд справи в контексті частини другої статті 358 ЦПК України слід розуміти випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи

у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріали справи безспірно підтверджують факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній).

На думку колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, участі

у судовому засіданні, призначеному судом першої інстанції на 27 вересня 2021 року, заявник не приймала. Докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції 27 вересня 2021 року у справі відсутні. Вищенаведене

свідчить про те, що районний суд розглянув справу 27 вересня 2021 року та ухвалив судове рішення, яке було предметом апеляційного перегляду, за відсутності учасника справи ОСОБА_1 , належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання саме у день, коли було ухвалено оскаржене судове рішення. Таким чином, апеляційна скарга на ухвалу Центрального районного суду

м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року була подана особою, не повідомленою про розгляд справи, що унеможливлює застосування апеляційним судом приписів частини другої статті 358 ЦПК України та зобов`язує суд апеляційної інстанції дослідити питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Отже, наведене свідчить про застосування судом касаційної інстанції

принципово різного підходу до вирішення справ, що випливають з одних і тих самих правовідносин, різне застосування положень закону, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом.

З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 червня 2023 року підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу за скаргою ОСОБА_1 на дії і бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії з примусового виконання виконавчого листа, заінтересована особа - ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 червня 2023 року.

Призначити справу до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Головуючий Б. І. Гулько

Судді: А. І. Грушицький

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

Є. В. Синельников

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська