Справа № 548/2982/23
Провадження № 2/548/130/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Манжос Т.В.

розглянувши увідкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хоролу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції.

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось досуду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Вимоги вмотивовані тим, що 11 серпня 2021 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено Договір Позики № 998243323 (далі - Договір Позики) .

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», Позивач) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого Клієнт зобов"язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим Договором.

31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Відповідно до Реєстру боржників № 160 від 16.11.2021 року до Договору факторингу №28/1118/-01 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 998243323 .

20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу №20102022 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 33611,96 грн., з яких:- 9449,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;- 24162,46 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім цього, 21.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2494771 в електронній формі, з використанням інформаційних телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно п.1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

11.08.2023 року між ТОВ «ЛІУНЕРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу №11082023 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ ТОВ «ЛІУНЕРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІУНЕРА УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 11.08.2023 року до Договору факторингу №11082023 від 11.08.2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 2710,40грн., з яких:- 800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;- 1910,40 грн. сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на викладене, умови договорів та норми діючого законодавства, позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 36322,36 грн., а також судові витрати по справі.

Представник позивача у пред`явленому позові просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але його представник адвокат Чубенко Ж.А. подала до суду відзив, зазначивши, що позовні вимоги визнають частково, а саме відповідач вважає, що на користь Позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитними договорами в розмірі всього 15 547,10 грн., а саме: - заборгованість за кредитом № 998243323 від 11 серпня 2021 року в розмірі 9449,50 грн. тіла кредиту та 4 819,50 грн. відсотків за користування ним, всього - 14 269,50 грн. - заборгованість за кредитом № 2494771 від 21 жовтня 2021 року в розмірі 800,00 грн. тіла кредиту та 477,60 грн. відсотків за користування ним, всього - 1277,60 грн.Також підлягають до стягнення судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - первісний кредитор) 11 серпня 2021 року було укладено договір кредитної лінії № 998243323, відповідно до умов якого кредитор надав, а відповідач отримав 9449,50 грн. кредитного ліміту на строк 30 днів, тобто до 10 вересня 2021 року. За користування кредитом Відповідачу виключно на період строку, визначеного п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Ці обставини доводяться копією Договору кредитної лінії №998243323 (п.1.9.).

28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року між цими сторонами укладено додаткову угоду № 26.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 998243323 щодо Відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 33611,96 грн.

Як слідує з позовної заяви Позивач визначає заборгованість Відповідача перед ним за кредитним договором №998243323 від 11 серпня 2021 року в загальній сумі 33 611,96 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 9 449,50 грн. та заборгованості за відсотками - 24 162,46 грн.

Відповідач визнає вимоги Позивача в частині наявності основної суми боргу в розмірі 9 449,50 грн.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам Відповідач зауважує наступне.

Відповідно до умов договору кредитної лінії № 998243323 від 11 серпня 2022 року, кредитор надав, а відповідач отримав 9450,00 грн. кредитного ліміту на строк 30 днів, тобто до 10 вересня 2021 року. За користування кредитом Відповідачу виключно на період строку, визначеного п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування ним.

Оскільки строк дії договору обмежується 30 днями, а саме періодом з 11 серпня 2021 року по 10 серпня 2021 року, то згідно умов договору, який ніким не оспорений, Відповідач повинен сплатити Позивачу відсотки, передбачені цим договором, виходячи із суми позики 9450,00 грн., процентної ставки за кожен день користування ним 1,70%, кількості днів - 30, тобто до сплати підлягає сума 4819,50 грн. (9450,00 грн х 1,70% = 160,65 х 30 = 4819,50 грн).

Щодо решти суми нарахованих Позивачем відсотків за користування вищевказаним кредитом, Відповідач зазначає таке.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У наданому до матеріалів справи Позивачем розрахунку заборгованості за цим кредитом вказано період нарахування з 21 жовтня 2022 року по 30 листопада 2023 року, де починаючи з 21 жовтня 2022 сума заборгованості за відсотками становить 24162,46 грн. і є незмінною до кінця періоду нарахування, при чому суду не надано стороною Позивача детального розрахунку цієї суми та порядку її визначення. Іншого ж розрахунку заборгованості по Договору № 998243323 від 11 серпня 2021 року матеріали справи взагалі не містять.

Таким чином, Відповідач, здійснюючи власні розрахунки в межах строку дії цього договору, вважає, що він повинен сплатити Позивачу 4 819,50 грн. нарахованих відсотків за 30 днів дії договору та зауважує, що саме ця сума підлягає до стягнення, в іншій же частині позовні вимоги про стягнення відсотків слід залишити без задоволення.

Отже, із Відповідача на користь Позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом № 998243323 від 11 серпня 2021 року в розмірі 9449,50 грн. тіла кредиту та 4 819,50 грн. відсотків за користування ним, а всього 14 269,50 грн.

Щодо кредитного договору № 2494771 від 21 жовтня 2021 року

Між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - первісний кредитор) 21 жовтня 2021 року було укладено договір № 2494771 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого кредитор надав, а відповідач отримав 800,00 грн. кредиту на строк 30 днів, тобто до 20 листопада 2021 року. За користування кредитом Відповідачу на період строку, визначеного п. 1.3 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Ці обставини доводяться копією кредитного договору №2494771 (п.1.4.).

11 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11082023, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2494771 щодо Відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 2710,40 грн.

Як слідує з позовної заяви Позивач визначає заборгованість Відповідача перед ним за кредитним договором №2494771 від 21 жовтня 2021 року в загальній сумі 2710,40 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 800,00 грн. та заборгованості за відсотками - 1910,40 грн.

Відповідач визнає вимоги Позивача в частині наявності основної суми боргу в розмірі 800,00 грн.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам Відповідач зауважує наступне.

Відповідно до умов Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2494771 від 21 жовтня 2021 року, кредитор надав, а Відповідач отримав 800,00 грн. кредиту на строк 30 днів, тобто до 20 листопада 2021 року. За користування кредитом Відповідачу на період строку, визначеного п. 1.3 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним.

Оскільки строк дії договору обмежується 30 днями, а саме періодом з 21 жовтня 2021 року по 20 листопада 2021 року, то згідно умов договору, який ніким не оспорений, Відповідач повинен сплатити Позивачу відсотки, передбачені цим договором, виходячи із суми позики 800,00 грн., процентної ставки за кожен день користування ним 1,99%, кількості днів - 30, тобто до сплати підлягає сума 477,60 грн. (800,00 грн. х 1,99% = 15,92 х 30 = 477,60 грн).

Щодо решти суми нарахованих Позивачем відсотків за користування вищевказаним кредитом, Відповідач зазначає таке.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У наданому до матеріалів справи Позивачем розрахунку заборгованості за цим кредитом вказано період нарахування з 11 серпня 2023 року по 30 листопада 2023 року, де починаючи з 11 серпня 2023 сума заборгованості за відсотками становить 1910,40 грн. і є незмінною до кінця періоду нарахування, при чому суду не надано стороною Позивача детального розрахунку цієї суми та порядку її визначення. Іншого ж розрахунку заборгованості по Договору № 2494771 від 21 жовтня 2021 року матеріали справи взагалі не містять.

Таким чином, Відповідач, здійснюючи власні розрахунки в межах строку дії цього договору, вважає, що він повинен сплатити Позивачу 477,60 грн. нарахованих відсотків за 30 днів дії договору та зауважує, що саме ця сума підлягає до стягнення, в іншій же частині позовні вимоги про стягнення відсотків слід залишити без задоволення.

Отже, із Відповідача на користь Позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом № 2494771 від 21 жовтня 2021 року в розмірі 800,00 грн. тіла кредиту та 477,60 грн. відсотків за користування ним, а всього 1277,60 грн.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України.

Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини щодо виконання зобов`язань, зокрема, за договором позики.

Відповідно дост. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змістуст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79,80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ч. 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.ч.1, 2 ст. 1046 ЦК).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Висновки суду.

Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов такого договору.

Постачальник виконав свої зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_1 кредит, який було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в договорі. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі не виконав.

Таким чином, наявність очевидних ознак неспроможності Позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов Договору має наслідком виникнення у Банку права вимагати повернення суми кредитних коштів, що в т.ч. передбачено нормами ч. 2 ст. 1054 ЦK України.

За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 15 547,10 грн.

При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову на відповідача. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1342 грн., оскільки позовні вимоги задоволені частково.

а підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 599, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 141, 247, 265, 273, 274ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" (юридична адреса: вул.Симона Петлюри,30 м. Київ 01032, ), представник позивача: Мінаков Андрій Андрійович (адреса знаходження: вул. Лісова, 2, поврех 4 м. Бровари, 07400 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за Кредитним договором ,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за Кредитним договором № 998243323 від 11.01.2021 та № 2494771 від 21.10.2021 в розмірі 15 547,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) сплачений при звернені судовий збір у сумі 1342 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2024 року.

Суддя : О.В. Коновод