Справа № 306/2287/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гецко Вікторія Василівна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року, ухвалене головуючою суддею Крегул М.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 пор розірвання шлюбу.

Позов мотивував тим, що 27.04.2017 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області обліковий запис №3. Від спільного шлюбу у сторін народились двоє дітей, а саме: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 та донька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 .

Як зазначав позивач, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та з глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося із-за різниці в поглядах на життя. Стосунки відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні, а тому просив шлюб розірвати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року позов задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 22.04.2017 виконавчим комітетом Полянської сільської ради, Свалявського району, Закарпатської області за актовим записом №3 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , мешканця АДРЕСА_2 , сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гецко В.В., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

У своїх доводах посилається на те, що суд першої інстанції формально розглянув справу та не врахував всіх обставин справи, не встановив дійсних причин звернення позивача з позовом. Вважає, що суд дійшов безпідставного висновку про неможливість збереження сім`ї і відсутність обставин, які б давали підстави для вжиття заходів щодо примирення сторін. Вказує, що розірвання шлюбу негативно вплине на емоційно-психологічний стан дітей.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Судом встановлено, що 27.04.2017 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області обліковий запис №3.

Від спільного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народились двоє дітей, а саме: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , та донька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 .

Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим.

Строк для примирення терміном у два місяці наданий подружжю згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2024 року бажаного результату не дав.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Подружнє життя між сторонами виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних характерів, поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства. У зв`язку з цим між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Примирення між ними неможливе, шлюб існує лише формально.

У наданий судом строк сторони не примирилися. Також відсутні дії сторін щодо примирення і під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, що дає підстави вважати, що шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, позов підлягає задоволенню.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогами ст. 112 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Доводи відповідача про те, що суд формально розглянув справу та таким не було встановлено істотних обставин за яких спільне життя і збереження шлюбу суперечили б інтересам когось із подружжя, чи їх дітей, є необґрунтованим і зводиться виключно до незгоди з рішенням суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не вказують на те, що судом прийнято рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

З врахування вищенаведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга відповідачки без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, і доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують.

Керуючись статтями 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гецко Вікторія Василівна, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 травня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2024 року.

Головуючий:

Судді: