Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8652/23
Номер провадження2-о/711/25/24
РІШЕННЯ
10 січня 2024 року Придніпровський районний суд м.Черкаси у складі:
головуючого судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду м.Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович , -
ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років померла ОСОБА_2 мати заявника, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Оскільки заявник постійно проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 до їх смерті, доглядав її, то вважав, що прийняв спадщину. Звернувшись до приватного нотаріуса отримав постанову від 26 вересня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній факт постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та відсутність факту прийняття спадщини заявником. Інші спадкоємці відсутні. Тому заявник просить суд встановити факт постійного проживання спадкодавця разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини.
Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами окремого провадження.
Представник заявниці адвокат Чичиркоза О.М. та заявник ОСОБА_1 в судовому засідання вимоги викладенні в заяві підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.
Заінтересована особаа в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутності, не заперечвала проти задоволення вимог щодо встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Вислухавши пояснення представника заявника адвоката Чичиркоза О.М., заявника ОСОБА_1 та допитавши свідка ОСОБА_3 , який підтвердили факт того, що з 2021 року ОСОБА_1 привіз матір до себе додому, найняв жінку, яка допомагала йому доглядати матір по день її смерті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками зазначені: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 .
Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 10.12.1997 року, виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому, на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , належить квартира АДРЕСА_2 , в рівних частках.
17 травня 1999 року секретарем Михайлівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області Кулініч Е.П. посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за номером 49, яким ОСОБА_2 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона буде мати право за законом ОСОБА_1 .
Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія ЧР 6-1-59, виданого Михайлівською сільською радою 29 жовтня 1999 року, ОСОБА_2 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.30 гектарів, для введення особистого підсобного господарства.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 3103.1998 року за адресою Черкаськ аобл., Кам`янський р-н, с.Михалівка.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 19.05.1989 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_4 .
Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_2 , потребувала сторонньої допомоги та догляду, оскільки була людиною похилого віку, а тому тривалий час і до самої смерті, проживала разом із сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт проживання підтверджується Актом опитування сусідів від 27.09.2023 року №1634, засвідченого головним спеціалістом Парянок І. та заступником директора департаменту-начальника управління соціальної допомоги та компенсайціних виплат департаменту соціальної політики Бінусовою К., яким підтверджено, що дійсно ОСОБА_1 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 з вересня 2021 року і до її смерті за адресою АДРЕСА_1 .
Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. від 26 вересня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що ним не було подано до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та не надано документів, що підтверджують спільне проживання із спадкодавцем на час її смерті.
Встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем необхідно йому для оформлення своїх спадкових прав.
Згідно з ст.15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно доч.1 ст. 293 ЦПК України,окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду на підставі досліджених судом доказів, а також підтверджених показами свідка. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне йому для реалізації своїх прав на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 293,294,315,319,259,263-265 ЦПК України,
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий: Р. В. Демчик