Провадження № 2/537/68/2024
Справа № 537/2618/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2024 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання - Бакай М.С., представників позивача - Гриценко К.В., Черкащенко А.А., Марченко А.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно збережених коштів,

встановив:

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь безпідставно збережені кошти в сумі 117 952,14 грн. Витрати пов`язані зі сплатою судового збору стягнути з відповідача.

В обґрунтуванні позову вказала, що ОСОБА_1 у період з 10.12.2021 року по 30.06.2023 року, використовувала земельну ділянку, площею 3125 кв.м., призначену для будівництва та обслуговування будівель торгівлі комплексу будівель по АДРЕСА_1 , без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачувала, що призвело до неотримання позивачем доходу від орендної плати за землю, який міська рада могла б отримати у разі оформлення відповідачем правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Земельна ділянка, площею 3125 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 має кадастровий номер :14:002:0574 та є сформованою згідно ст. 79-1 ЗК України. Відповідач є власником майна розміщеного на спірній земельній ділянці, при цьому не оформила належним чином права користування вказаною земельною ділянкою.

Оскільки відповідач у період з 10.12.2021 року по 30.06.2023 року не сплачувала за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі та фактично збільшила свої доходи без достатньої правової підстави, а позивач втратив кошти від орендної плати, вважає, що відповідач безпідставно набув це майно, а саме грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 117 952,14 грн.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги по суті визнала, вказала, що не знала про те, що треба укласти новий договір оренди земельної ділянки після закінчення дії попереднього договору у 2021 році та сплачувати за землю, сплачувати згодна.

Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва, виробнича база за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :14:002:0574, право власності з 01.09.2017 року зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору дарування незавершеної будівництвом виробничої бази, р.н. №910 від 01.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М..

Земельна ділянка з кадастровим номером :14:002:0574 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,3125 га, на якій розташований об`єкт нерухомості, є сформованою, зареєстрована з 08.06.2018 року та перебуває у комунальній власності, що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлових приміщень, які належали відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нежитловою будівлею презюмується її користування спірною земельною ділянкою.

Відповідачем не спростовано факту користування вказаною земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності, у період з 10.12.2021 року по 30.06.2023 без оформлення договору оренди та не сплати плати за землю за користування земельною ділянкою.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. В цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 922/981/18). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Як встановлено судом земельна ділянка з кадастровим номером :14:002:0574 перебувала у користуванні ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі від 10.12.2018 року строком на три роки, але після закінчення його дії, тобто з 10.12.2021 року, використовувалася нею без оформлення договору оренди.

Статтею 1212 (глав 83) ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідків події.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч.2 ст. 152 ЗК України).

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Отже, у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Статтею 14 ПК України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем вказаної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.06.2023 нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер № :14:002:0574, площею 3125 кв.м., становить 4637250,00 грн.

Чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула. (Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20 викладений правовий висновок про те, що належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору.

Суд приймає як належні розрахунки, надані позивачем, оскільки вони здійсненні з врахуванням площі земельної ділянки, нормативної грошової оцінки землі, ставки орендної плати, коефіцієнту індексації та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 117 952,14 грн.

Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України ухвалюючи рішення суд, зокрема, вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 15, 16, 19, 76-78, 81, 141,142, 223, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно збережених коштів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, , (адреса: Полтавська область, м. Кременчук, пл. Перемоги 2), безпідставно збережені кошти в сумі 117 952 грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, , (адреса: Полтавська область, м. Кременчук, пл. Перемоги 2), понесені судові витрати у вигляді 50 відсотків судового збору в сумі 1342 грн.

Повернути з державного бюджету Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області, , 50 відсотків судового збору в сумі 1342 грн., сплаченого на номер рахунку (IBAN): UA0016718 , отримувач - ГУК у Полт.обл/Крюківськ р-н/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), призначення платежу: судовий збір, за позовом Крем. міськ. радою КР до Крюків. рай. суду м. Кременчука, відповідно до платіжної інструкції №600 від 22.06.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич

Повний текст рішення складено 12.01.2024 року.