КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/10278/23

16 грудня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кирилюк Г.М.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Конюшка Дениса Борисовича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Українця В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 01 грудня 2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в розмірі 1 272 150 гривень, які остання зобов`язувалась повернути до 01 травня 2021 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написала йому боргову розписку від 01 грудня 2020 року.

25 квітня 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в розмірі 698 250 гривень, які остання зобов`язувалась повернути до 25 жовтня 2021 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написала йому боргову розписку від 25 квітня 2021 року.

Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повернула.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь за договором позики від 01 грудня 2020 року грошові кошти у сумі 1 645 650 гривень, штраф за невиконання умов договору щодо повернення коштів у розмірі 100 % від розміру заборгованості в сумі 1 645 650 гривень; за договором позики від 25 квітня 2021 року грошові кошти у сумі 914 250 гривень, штраф за невиконання умов договору щодо повернення коштів у розмірі 100 % від розміру заборгованості в сумі 914 250 гривень.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Денис Борисович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона позивача посилалась в обгрунтування своїх вимог.

Зазначає що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення коштів за договорами позикики, суд першої інстанції виходив з того, що договір безпроцентної позики від 01.12.2020 року та договір безпроцентної позики від 25.04.2021 року (надалі - Договори) були укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тому за таких обставин, у позивача, яким є ОСОБА_1 , не виникло право вимагати від відповідача ОСОБА_2 сплати на його користь коштів на підставі договору безпроцентної позики від 01 грудня 2020 року та договору безпроцентної позики від 25 квітня 2021 року.

Дійсно з матеріалів справи вбачається, що сторонами договору безпроцентної позики від 01.12,2020 року та договору безпроцентної позики від 25.04.2021 року зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , але, на переконання сторони позивача, вказаний факт є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Вказує, що договори безпроцентної позики фактично були укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але через те, що текст вказаних договорів, а також боргових розписок складався саме ОСОБА_2 (відповідачем у справі), то у зв`язку з чим нею було допущено описку у написані імені позикодавця, а саме замість « ОСОБА_4 » було зазначено ім`я « ОСОБА_5 ». Позикодавець, а саме ОСОБА_1 , через власну неуважність та надмірну довіру до позичальника, а саме, до ОСОБА_2 , не помітив та не звернув уваги на помилку у зазначені його імені у вказаних договорах безпроцентної позики.

Однак, на переконання сторони позивача, вказана помилка у написанні імені позикодавця не звільняє позичальника (відповідача у справі) від виконання взятих зобов`язань відповідно до вказаних договорів безпроцентної позики, оскільки інші ідентифікуючи ознаки особи позикодавця - дата та рік народження, місце реєстрації проживання, ідентифікаційний код свідчать про те, що саме позивач ОСОБА_1 є позикодавцем за договором безпроцентної позики від 01.12.2020 року та договором безпроцентної позики від 25.04.2021 року.

Наведені вище факти, на думку сторони позивача, є самостійним і достатніми підставами для того, щоб ідентифікувати особу позикодавця у вказаних вище договорах безпроцентної позики та зробити висновок, що незважаючи на помилку у написанні імені у вказаних договорах усі інші ідентифікуючи ознаки фізичної особи є ідентичними, тобто, враховуючи наведену вище інформацію, немає сумнівів, що саме позивач та позикодавець за договором безпроцентної позики від 01.12.2020 року та договором безпроцентної позики від 25.04.2021 року є одна і та сама фізична особа.

Крім того, наявні оригінали боргових розписок, що підтверджують факти передачі позивачем (позикодавцем) в борг грошових коштів відповідачу(позичальнику), а також засвідчують факт отримання відповідачем від позивача певної грошової суми.

За наведених обставин сторона позивача вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що у позивача ОСОБА_1 не виникло право вимагати від відповідача сплати на його користь коштів на підставі договорів безпроцентної позики від 01 грудня 2020 року та від 25 квітня 2021 року, а відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Денис Борисович підтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялась у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, щозгідно з умовами письмового договору безпроцентної позики від 01 грудня 2020 року, без нотаріального його посвідчення, з однією сторони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , надалі позикодавець, з однієї сторони, та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактична адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , надалі - позичальник, з другої сторони, діючи свідомо і добровільно, на власний розсуд, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, без збігу тяжких обставин, а саме: такий майновий або особистий стан сторін цього Договору чи їх близьких (крайня нужденність, хвороба та інше), які примусили укласти цей договір на вкрай невигідних для них умовах, без будь-якого примусу як фізичного так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків обумовлених нижче, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, не помиляючись щодо обставин обумовлених нижче, не намагаючись приховати інший правочин, діючи без впливу обману, попередньо ознайомлені з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений договір, у тому числі, з вимогами щодо недійсності договору, розуміючи українську мову (понимая украинский язьiк), уклали цей договір позики.

За умовами вказаного договору позикодавець ОСОБА_3 передає у власністьпозичальника ОСОБА_2 , а позичальник прийняв у власність валютні цінності (надалі - гроші) у розмірі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) доларів США, (еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату укладання договору позики становить 1 272 150,00 (один мільйон двісті сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень зі строком повного погашення боргу не пізніше «01» травня 2021 року у місті Київ, за попередньою домовленістю Сторін. Сторони домовились, що ця позика дорівнюється еквіваленту грошового зобов`язання в національній валюті України. Сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібнопозикодавцем на день платежу. Ця позика є безвідсотковою ( пункт 1 договору).

Позичальник свідчить, що отримав гроші відпозикодавця повністю, ще до підписаннядоговору. Грошові кошти, вказані у п. 1 договору, є власністю позикодавця та не є залученими позикодавцем від фізичних або юридичних осіб (пункт 2 договору).

Договір повинно бути виконано у місті Київ, за попередньою домовленістю Сторін. Позичальник зобов`язаний повернутипозикодавцю гроші у сумі, визначеній в пункті 1 договору, не пізніше 01 травня 2021 року (пункт 4 договору).

У випадку порушення позичальником умов договору, позичальник зобов`язаний достроково виконати усі свої зобов`язання перед позикодавцем за договором в одноденний строк з моменту порушення позичальником умов договору. Підтвердження виконанняпозичальником своїх зобов`язань задоговором є розписка складена позикодавцем. Договір вважається виконанимпозичальником лише після отримання ним від позикодавця відповідної розписки(пункт 5 договору).

Пунктом 9 визначено, що договір супроводжується акцесорними відносно нього договорами (правочинами) сторін про забезпеченняу повному обсязі виконання договору позичальником, а саме: притримання, застава.

У разі порушення позичальникомбудь-якого зобов`язання за договором він зобов`язується сплатити на користь позикодавця штраф розміром сто процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору. Штраф позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору (пункт 9.3. договору).

Позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі десяти процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору, за кожен день прострочення виконання будь-якого зобов`язання за договором. Пеню позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору (пункт 9.4. договору).

Якщо позичальник прострочить виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, він зобов`язаний сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також триста шістдесят п`ять процентів річних від простроченої суми (пункт 11 договору).

Сторони визначили, що місцем виконаннядоговору, тобто зобов`язань позичальника по договору (повернення суми позики, тощо), є місце реєстрації позикодавця зазначене удоговорі (пункт 13 договору) - а.с. 4-5.

Одержання позики підтверджується розпискою від 01 грудня 2020 року, за змістом надрукованого тексту якої ОСОБА_2 о 15:00 год. 01 грудня 2020 року в місті Києві отримала у власність валютні цінності (надалі - гроші) у розмірі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) доларів США, (еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату укладання договору позики становить 1 272 150,00 (один мільйон двісті сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн за договором позики від 01 грудня 2020 року. Ці кошти отримала від громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 . Вказану суму грошових коштів зобов`язується повернути у строк, зазначений у договорі позики від 01 грудня 2020 року, а саме, не пізніше 01 травня 2021 року (а.с. 8).

Також 25 квітня 2021 року згідно з умовами письмового договору безпроцентної позики без нотаріального його посвідчення, з однією сторони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , надалі позикодавець, з однієї сторони, та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактична адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , надалі - позичальник, з другої сторони, діючи свідомо і добровільно, на власний розсуд, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, без збігу тяжких обставин, а саме: такий майновий або особистий стан сторін цього Договору чи їх близьких (крайня нужденність, хвороба та інше), які примусили укласти цей договір на вкрай невигідних для них умовах, без будь-якого примусу як фізичного так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків обумовлених нижче, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, не помиляючись щодо обставин обумовлених нижче, не намагаючись приховати інший правочин, діючи без впливу обману, попередньо ознайомлені з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений договір, у тому числі, з вимогами щодо недійсності договору, розуміючи українську мову (понимая украинский язьiк), уклали цей договір позики.

За умовами вказаного договору позикодавець ОСОБА_3 передає у власністьпозичальника ОСОБА_2 , а позичальник прийняв у власність валютні цінності (надалі - гроші) у розмірі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, (еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату укладання договору позики становить 698 250,00 ( шістсот дев`яносто вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень зі строком повного погашення боргу не пізніше «25» жовтня 2021 року у місті Київ, за попередньою домовленістю Сторін. Сторони домовились, що ця позика дорівнюється еквіваленту грошового зобов`язання в національній валюті України. Сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібно позикодавцем на день платежу. Ця позика є безвідсотковою (пункт 1 договору).

Позичальник свідчить, що отримав гроші відпозикодавця повністю, ще до підписаннядоговору. Грошові кошти, вказані у п. 1 договору є власністю позикодавця та не є залученими позикодавцем від фізичних або юридичних осіб (пункт 2 договору).

Договір повинно бути виконано у місті Київ, за попередньою домовленістю Сторін. Позичальник зобов`язаний повернутипозикодавцю гроші, у сумі, визначеній в пункті 1 договору - не пізніше 25 жовтня 2021 року (пункт 4 договору).

У випадку порушення позичальником умов договору, позичальник зобов`язаний достроково виконати усі свої зобов`язання перед позикодавцем за договором в одноденний строк з моменту порушення позичальником умов договору. Підтвердження виконанняпозичальником своїх зобов`язань задоговором - є розписка складена позикодавцем. Договір вважається виконанимпозичальником лише після отримання ним від позикодавця відповідної розписки(пункт 5 договору).

Пунктом 9 визначено, що договір супроводжується акцесорними відносно нього договорами (правочинами) сторін про забезпеченняу повному обсязі виконання договору позичальником, а саме: притримання, застава.

У разі порушення позичальникомбудь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується сплатити на користь позикодавця штраф розміром сто процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору. Штраф позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору (пункт 9.3. договору).

Позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі десяти процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору, за кожен день прострочення виконання будь-якого зобов`язання за договором. Пеню позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору (пункт 9.4. договору).

Якщо позичальник прострочить виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, він зобов`язаний сплатити на користь позикодавця суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також триста шістдесят п`ять процентів річних від простроченої суми (пункт 11 договору).

Сторони визначили, що місцем виконаннядоговору, тобто,зобов`язань позичальника по договору (повернення суми позики, тощо) є місце реєстрації позикодавця, зазначене у договорі (пункт 13 договору) - а.с. 6-7

Одержання позики підтверджується розпискою від 25 квітня 2020 року, за змістом надрукованого тексту якої ОСОБА_2 о 14:00 год. 25 квітня 2021 року в місті Києві отримала у власність валютні цінності (надалі - гроші) у розмірі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату укладання договору позики становить 698 250,00 (шістсот дев`яносто вісім тисяч двісті п`ятдесят) грн за договором позики від 25 квітня 2021 року. Ці кошти отримала від громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 . Вказану суму грошових коштів зобов`язується повернути у строк, зазначений у договорі позики від 25 квітня 2021 року, а саме, не пізніше 25 жовтня 2021 року (а.с. 9).

На підтвердження позовних вимог сторона позивача надала суду в ксерокопіях: договір безпроцентної позики від 01 грудня 2020 року, договір безпроцентної позики від 25 квітня 2021 року, розписку від 01 грудня 2020 року, розписку від 25 квітня 2020 року, паспорт серії НОМЕР_3 , що посвідчує особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Харків, картку платника податків з реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1 , який надано фізичній особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; документ Російської Федерації, серії НОМЕР_4 , що посвідчує особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 4-15).

До заяви про забезпечення позову стороною позивача надано інформаційну довідку Опендатаботвід 02 лютого 2023 року про актуальну інформацію про нерухомість, з якої вбачєаться, що ОСОБА_2 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_5 (а.с.26).

Із витребуваної судом першої інстанції інформації щодо реєстрації місця проживання особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» за введеним запитом такої людини не знайдено (а.с. 38).

Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України в межах компетенції на запит Солом`янського районного суду м. Києва від 12.05.2023 року, справа № 760/10278/23 щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 повідомив листом від 13 липня 2023 року про те, що за наявною в ДМС інформацією, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встановлено (а.с. 41).

Сторони у справі жодного разу як в підготовче засідання, так і в судове засідання з розгляду справи по суті до суду першої інстанції не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Денис Борисович подав клопотання до суду про проведення підготовчого судового засідання без участі сторони позивача (а.с. 58, 73, 76).

Після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Денис Борисович подав заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 87).

Здійснені судом першої інстанції виклики відповідача до суду за адресою, зазначеною у позовній заяві - квартира АДРЕСА_6 , повернулись на адресу суду без вручення, з довідкою поштового зв`язку про причини повернення рекомендованого листа «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 55, 72, 85).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що у позивача за пред?явленим позовом ОСОБА_1 не виникло право вимагати від відповідача ОСОБА_2 сплати на його користь коштів на підставі договору безпроцентної позики від 01 грудня 2020 року та договору безпроцентної позики від 25 квітня 2021 року, оскільки сторонами договорів безпроцентної позики є ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 (позивач у справі), та ОСОБА_2 .

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободичи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує укладення договору, визначає його умови, а також засвідчує отримання позичальником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і, залежно від установлених результатів, робити відповідні правові висновки.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18) та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказуванняне може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхиленняабо врахування кожного доказу (групи доказів).

Фактичні обставини у справі, яка переглядається, свідчать про те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, вважаючи, що між ними виникли боргові зобов`язання за договорами безпроцентної позики від 01 грудня 2020 року та від 25 квітня 2021 року.

На підтвердження позовних вимог сторона позивача надала суду в ксерокопіях: договір безпроцентної позики від 01 грудня 2020 року, договір безпроцентної позики від 25 квітня 2021 року, розписку від 01 грудня 2020 року, розписку від 25 квітня 2020 року.

Зі змісту вказаних 4 (чотирьох) боргових документів та їх обов`язкових реквізитів прізвища, ім`я і по-батькові позикодавця та позичальника вбачається, що сторонами договірних відносин є позикодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , з однієї сторони, та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактична адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , як позичальник, з другої сторони.

Наведене свідчить про те, що зазначене у 4 (чотирьох) боргових документів ім`я фізичної особи, щоскладається із прізвища, власного імені та по батькові, сторони позикодавця - ОСОБА_3 не збігається з ім?ям позивача у справі - ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 24, 28 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою; фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що зі змісту боргових документів не вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 взяла у позивача ОСОБА_1 грошові кошти у борг.

При цьому, у договорі безпроцентної позики від 01 грудня 2020 року, договорі безпроцентної позики від 25 квітня 2021 року, розписки від 01 грудня 2020 року, розписки від 25 квітня 2020 рокувідсутнє зобов`язання ОСОБА_2 повернути грошові кошти саме ОСОБА_1 .

Тобто, у спірних правовідносинах позивачем ОСОБА_1 не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено існування між сторонами у справі правовідносин за договорами позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документів, на підставі якихдоказується факт укладення договору(ів) позики, і його ( їх) умов.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що договори безпроцентної позики фактично були укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але через власну неуважність та надмірну довіру до позичальника, яка складала боргові документи, він, ОСОБА_1 , не помітив та не звернув уваги на помилку у зазначені його імені у вказаних договорах безпроцентної позики, зводяться до припущень позивача, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що саме сторони правочину несуть відповідальність за належне оформлення договірних правовідносин, зрозумілого змісту правочину, у тому числі щодо обов`язкових реквізитів документа. У разі допущення помилки (описки) у тексті договору (ів) вони не позбавлені права виправити їх додатковою угодою, укладеною за домовленістю сторін, у формі, передбачій умовами договору.

Суд з власної ініціативи вирішувати вказане питання не може (частина друга статті 213 ЦК України, частина перша статті 13 ЦПК України).

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, не змінюють суть ухваленого у справі судового рішення від 12 червня 2024 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Разом з тим, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду від 12 червня 2024 року правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Конюшка Дениса Борисовича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 рокузадовольнити частково, рішення суду першої інстанції на підставі частини 4 статті 376 ЦПК України змінити в частині обгрунтування мотивів вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , виклавши мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року слід залишити без змін, оскільки судом першої інстанції по суті ухвалено правильне процесуальне рішення.

Оскільки судове рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття оскаржуваного рішення, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 24, 28, 626, 627, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 76, 79, 80, 81, 89, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Конюшка Дениса Борисовича задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редаційї цієї постанови. В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: