№ 207/468/24
№ 2/207/567/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.,

при секретарі Степанян М.К.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське клопотання представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, Південний відділ Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, Південний відділ Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання місця проживання дитини.

Для повного та всебічного розгляду справи виникла необхідність у витребуванні доказів, а саме:

- витребувати у Служби у справах дітей Кам`янської міської ради Акт обстеження житлових умов проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1, 2 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, § 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків.

Визначаючи місце проживання дитини з батьком, органом опіки складено висновку про доцільність проживання дитини разом з батьком, однак відсутній акт обстеження умов проживання дитини, хоча він за своєю суттю та змістом не являється висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з одним із батьків. Таким чином, розгляд справи за відсутності акту обстеження органу опіки та піклування за місцем проживання дитини, який мав бути складений задля забезпечення належного розгляду позову, є порушенням статті 19 СК України.

Тобто, без урахування всіх фактичних обставин цієї справи, та відсутності акту обстеження умов проживання дитини за позовом, який повинен містити інформацію щодо предмета доказування, неможливий розгляд справи по суті.

Отже, у даній категорії справ наявність акту обстеження умов проживання дитини, є обов`язковим, у зв`язку з чим такий акт обстеження умов проживання дитини підлягає витребуванню від Служби у справах дітей Кам`янської міської ради.

Для повного та всебічного розгляду справи, суд вважає необхідним витребувати необхідні докази.

Зобов`язати Службу у справах дітей Кам`янської міської ради надати необхідні докази в строк до 17 січня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 83, 84 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Витребувати у Служби у справах дітей Кам`янської міської ради Акт обстеження житлових умов проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Службу у справах дітей Кам`янської міської ради надати суду необхідний доказ в строк до 17 січня 2025 року.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О.Бистрова