Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5762/24 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Борисюка Р.М.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/5762/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення коштів на користь спадкоємця

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області. Просить стягнути з відповідача у порядку спадкування недоотриману ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошову компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2009 року в справі №2-а-28662/08 в сумі 112 067 грн.

Позов обґрунтований тим, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2009 року в справі №2-а-28662/08 письмова відмова Управління праці та соціального захисту населення Народицької РДА Житомирської області про відмову в постановці на чергу ОСОБА_2 для отримання грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 визнана протиправною та зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення Народицької РДА поставити ОСОБА_2 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 . Житомирським окружним адміністративним судом 06 березня 2009 року на виконання рішення суду в справі №2-а-28662/08 надісланий виконавчий лист, стягувачем в якому зазначена ОСОБА_2 . Вказаний виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділ ДВС. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він є сином померлої та належить до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 червня 2023 року він ( ОСОБА_1 ) є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 . Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року в справі №2-а-28662/08 замінено стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 . Наразі номер черги 646. Відповідач на його звернення повідомив, що ним не здійснювалася виплата коштів згідно з рішень суду, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України» та кошторисами видатків кошти на виплату допомоги та компенсації згідно з рішень суду для управління праці не передбачалися. Вказане свідчить про перешкоджання в отриманні нарахованих сум, які входять до складу спадщини на підставі ст.1227 ЦК України. У нього відсутня інша можливість захисти порушене право одержати у порядку спадкування кошти, які увійшли до складу спадщини після смерті його матері.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2024 року провадження у справі закрито на підставі п.1 частини першої ст.255 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу, якою закрито провадження, скасувати.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. ОСОБА_2 за життя, а у подальшому її спадкоємець, тобто він ( ОСОБА_1 ), не отримали грошової компенсації за втрачене домоволодіння, а тому він має право на отримання такої за рішенням суду в порядку спадкування. Компенсація громадянам за майно, втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відноситься до соціального захисту населення, яке потерпіло від Чорнобильської катастрофи. Висновки та підходи до вирішення питання юрисдикції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року в справі №0520/17342/18 не стосуються стягнення коштів на користь спадкоємця за здане житло, а стосуються стягнення з Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області збитків, завданих прийняттям неконституційного акта.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. При цьому посилається на те, що ОСОБА_1 перебуває на черзі громадян, які знаходяться на обліку в Управлінні соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області для отримання грошової компенсації за втрачене майно, за рішенням суду, за №635 (сума грошової компенсації 112 067 грн). Із 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено виконання рішень суду про стягнення коштів, де боржником є державний орган, шляхом списання Державною казначейською службою України в межах бюджетних призначень коштів з рахунків такого державного органу, саме органом ДВС в порядку виконання повинно вирішуватися питання внесення даних про судове рішення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, та виплата компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні судового рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою КПКВК 2501530 «Соціальний захист громадян, які потрапили у складні життєві обставини» для забезпечення виконання рішень суду, виплата компенсації позивачу можлива лише після виконання рішень судів, які перебувають на виконанні в Казначействі за сформованою черговістю. Предметом спору у цій справі є стягнення збитків у вигляді грошової компенсації за втрачене домоволодіння в сумі 112 067 гривень. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №757/63985/16 сформульовано висновок про те, що спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Такий же висновок застосувала Велика Палата Верховного Суду в справах №0520/17342/18 (постанова від 09 лютого 2021 року), №0686/23445/17 (постанова від 05 червня 2019 року). Отже, встановлено, що предметом спору є майнова шкода у вигляді грошової компенсації за втрачене домоволодіння. Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, як орган державної влади відповідно до Положення про управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції. Тобто, за вказаною позовною вимогою стосовно отримання суми компенсації, між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу виплати грошової компенсації позивачу, а отже, такий спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.54-55). ОСОБА_1 спрямував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області у відзиві на апеляційну скаргу також просить справу розглянути за відсутності представника управління. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження в цивільній справі на підставі п.1 частини першої ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що предметом спору є майнова шкода у вигляді грошової компенсації за втрачене домоволодіння. Відповідачем за такими вимогами є Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто уповноважений здійснювати нарахування і виплату допомоги позивачу. Тобто, за вказаною позовною вимогою стосовно недоотриманої суми компенсації, між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати грошової компенсації позивачу, а тому такий спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Пункт перший частини першої ст.255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За нормами ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша ст.19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пункт 2 частини першої ст.4 КАС України визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої ст.4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За таких обставин, аналіз ст.ст.1218,1219,1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно.

Відповідно до п.5 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243, спадкоємці громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право на грошову компенсацію за втрачене спадкодавцем нерухоме майно, якщо така компенсація була нарахована, але не отримана переселенцем, відповідно до норм ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2009 року Житомирський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №2-а-28662/08 про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації в Житомирській області поставити ОСОБА_2 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 112 067 грн (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 червня 2023 року, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається, зокрема, з грошових коштів, що знаходяться на обліку в Управлінні соціальної політики Коростенської районної військової державної адміністрації Житомирської області у вигляді грошової компенсації за втрачене майно, за рішенням суду, за №646 (сума грошової компенсації 112 067 грн, що належали померлій згідно довідки №10/1307, виданої 30 березня 2023 року Управлінням соціальної політики Коростенської районної військової державної адміністрації Житомирської області) (а.с.6).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року в справі №2-а-28662/08 замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення у справі №2-а-28662/08 із ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Заявлені позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою грошової компенсації за втрачене домоволодіння. Позивач мотивував позовну заяву порушенням приписів цивільного законодавства та права власності на успадковані кошти. Предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя суми грошової компенсації за втрачене домоволодіння. Вказані вимоги є майновими та стосуються успадкованого майна, а тому спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства, а доводи апеляційної скарги про неналежність спору до юрисдикції адміністративного суду є обґрунтованими.

Вказаний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки підставою звернення з цим позовом до суду стала відмова відповідача виплатити позивачу кошти, які є частиною спадщини, внаслідок чого позивач був позбавлений права власності на майно.

Відповідно до пункту 4 частини першої ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки ухвала суду першої інстанції перешкоджає подальшому провадженню у цивільній справі, то на підставі ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: