"15" січня 2024 р. Справа № 363/142/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний нотаріус виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача адвоката Воронцової І.М., надійшла вказана позовна заява.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріалами позовної заяви, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху з таких підстав.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Представник позивача, звертаючись до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою в інтересах позивача ОСОБА_1 про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, посилається на положення частини дванадцятої статті 28 ЦПК України та зазначає, що, оскільки, виконавче провадження щодо виконання виконавчих написів, які оскаржуються, відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. за адресою його місця знаходження: Київська область, м. Вишгород, «Карат» промисловий майданчик, 5-А, фіс 504, позовна заява підсудна цьому суду.

Так, відповідно до частини дванадцятої статті 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Як вбачається з положень частин першої, другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29 жовтня 2020 року в справі №263/14171/19 Верховний Суд зазначив: «Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожним поняттями, тому належною підсудністю позову ОСОБА_1 є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відкриття провадження у справі та її підсудність Жовтневому районному суду м. Маріуполя Донецької області, що узгоджується з правилами ЦПК України. Позов подано до суду за місцем виконання виконавчого напису, за місцем проживання позивача, що відповідає частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частині дванадцятій статті 28 ЦПК України, а тому оскаржувані судові рішення в частині визначення правил територіальної підсудності позову ОСОБА_1 ухвалені з дотриманням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими. Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм цивільного процесуального законодавства, Закону України «Про виконавче провадження» та зводяться до незгоди заявника з підставними висновками судів».

Отже, враховуючи зазначене та положення статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового/несудового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання.

Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна.

Відтак, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця, чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Таким чином, позиція представника позивача про те, що місцем виконання виконавчого напису є місце знаходження приватного виконавця на території Вишгородського району Київської області, який здійснює його виконання, є помилковим, не ґрунтується на нормах Закону України «Про виконавче провадження», суперечить вищезазначеній правовій позиції Верховного Суду та не вказує на підсудність справи Вишгородському районному суду Київської області.

При цьому, як убачається позовної заяви та додатках до неї, відсутні будь-які дані, які б свідчили про наявність на території Вишгородського району Київської області місця проживання/перебування/роботи боржника або знаходження його майна.

Як зазначено у позовній заяві, місце проживання позивача за адресою:

АДРЕСА_1 , місця знаходження відповідачів у справі м. Київ, а згідно постанов приватного виконавця від 01 вересня 2021 року та від 04 лютого 2022 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника (позивача) за місцем роботи у ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова Національної академії медичних наук України» юридична адреса якого м.Київ, вул. Амосова, 6, та у ФОП ОСОБА_2 , адреса якого -

АДРЕСА_2 .

Відсутність доказів на підтвердження права позивача звернутися до Вишгородського районного суду Київської області в порядку частини дванадцятої статті 28 ЦПК України з вимогами про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, перешкоджають суду визначити підсудність справи, з урахуванням альтернативної підсудності, та перешкоджають в майбутньому ухваленню рішення, яке б відповідало чинному законодавству.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху та надати представнику позивача строк для усунення недоліків, з метою забезпечення права позивача визначитися з підсудністю цього позову з урахуванням положень статей 27, 28 ЦПК України, або надати до суду обґрунтування та доказів звернення, саме до Вишгородського районного суду Київської області.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний нотаріус виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, залишити без руху та надати представнику позивача строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач