справа № 631/794/19
провадження № 2-ві/631/1/24
У Х В А Л А

11 січня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Дядик С. В.

розглянувши без повідомлення учасників справи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду заяву про відвід судді Мащенко Світлани Василівни у справі, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном»,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду відповідно до ухвали, постановленої 06.11.2023 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі судді Мащенко С. В., знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном», яка надійшла до суду 01.11.2023 року згідно із Постановою Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.10.2023 року.

15.11.2023 року за вхідним № 6310/23-вх від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який діє за довіреністю (бланк НСА 887694), посвідченою 03.10.2022 року приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Ковальчуком С. П. терміном на 1 рік зі строком дії до 03.10.2024 року, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів.

24.11.2023 року за вхідним № 6539/23вх від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Того ж дня, за вхідним № 6540/23-вх відповідачем ОСОБА_2 було подано клопотання про витребування доказів у ОСББ «Колос», а саме: акт готовності об`єкта до експлуатації від 30.07.2004 року, акт готовності об`єкта до експлуатації від 26.07.2006 року, та акт готовності об`єкта до експлуатації від 18.10.2010 року.

Нарешті, того ж дня за вхідним № 6541/23-вх відповідачем ОСОБА_2 було подано клопотання про витребування доказів у Нововодолазької селищної територіальної громади, а саме: додаткового проекту про перепланування підвальних приміщень з узгодженням його відповідними наглядовими органами, та дозвіл Нововодолазької селищної ради на розміщення у підвальних приміщеннях будинку АДРЕСА_1 нежитлових приміщень позивача з визначенням їх функціонального призначення.

Зазначені клопотання передані головуючому судді 27.11.2023 року у зв`язку із її перебуванням 24.11.2023 року на тренінгу в Національній школі суддів за тематикою «Розгляд справ щодо сексуального насильства, пов`язаного зі збройним конфліктом».

28.11.2023 року за вхідним № ЕП-2342/23-вх від представника позивача ОСОБА_1 Тойка С. С., який діє за довіреністю (бланк НСА 887694), посвідченою 03.10.2022 року приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Ковальчуком С. П. терміном на 1 рік зі строком дії до 03.10.2024 року, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів.

Аналогічне клопотання було подано представником позивача за вхідним № 7316/23-вх від 27.12.2023 року.

Крім того, представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 було подано заяву про відвід головуючого судді Мащенко С. В., що зареєстрована за вхідним № 7024/23-вх від 14.12.2023 року із наданням єдиного унікального № 631/794/29 (провадженні № 2-ві/631/2/23), за результатами розгляду якої 18.12.2023 року Нововодолазьким районним судом Харківської області прийнято ухвало про відмову в задоволенні заяви про відвід головуючого судді Мащенко С. В.

Також, 08.01.2024 року за вхідним № 74/24-вх надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про призначення експертизи.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 08.01.2024 року, представнику позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 було роз`яснено, що ухвала про прийняття справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження не містить застереження про можливість розгляду справи в режимі відеоконференції, що з огляду на зміст частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України є обов`язковою передумовою задля позитивного вирішення постановленого ним перед судом клопотання.

Натомість, 08.01.2024 року за вхідним № 90/24-вх представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді, яку зареєстровано із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/794/19 (провадження № 2-ві/631/1/24) та відповідно до протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. лише 10.01.2024 року у зв`язку із її зайнятістю 09.01.2024 року на семінарі «Антикорупційне законодавство та особливості декларування в умовах воєнного стану».

Зі змісту заяви про відвід судді Мащенко С. В. убачається, що представник позивача обґрунтовує його тим, що суддею не розглянуті його заяви про участь у справі в режимі відеоконференції, чим суд перешкоджає представнику позивача брати участь при розгляді справи та затягує розгляд справи.

Вирішуючи питання щодо прийнятності відводу, суд ураховує таке.

Частина 1 статті 1 та частина 3 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України наголошують на тому, що цивільний процесуальний кодекс України встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, а провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Отже, приписом частини 3 статті 39 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відтак, ухвала про прийняття справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження була постановлена 06.11.2023 року та розгляд її по суті призначений на 06.12.2023 року о 14 годині 00 хвилин.

Тому, на час звернення представника позивача за довіреністю із відводом минули строки, обумовлені чинним цивільним процесуальним законодавством України.

Проте, аналізуючи змість заяви про відвід, вбачається, що її підставою є незгода представника з відмовою у задоволенні клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, й, оскільки суд вважає, що ці обставини не могли бути відомі заявнику відводу до спливу вказаного строку, вважає за можливе прийняти відвід головуючому судді Мащенко С. В. до розгляду по суті.

У відповідності до вимог частини 3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З матеріалів справи з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2/631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном»убачається, що чергове судове засідання призначене на 07.02.2024 року о 14 годині 00 хвилин.

Оскільки представник позивача ОСОБА_3 , звертаючись із своєю заявою про відвід головуючого, виклав його письмово, й на виконання приписів частини 2 статті 14 Цивільного процесуального кодексу України відвід зареєстровано 08.01.2024 року, то суд робить обґрунтований висновок про те, що заява про відвід надійшла до суду раніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання.

У відповідності до штатного розпису Нововодолазького районного суду Харківської області в суді передбачено посаду голови суду та дві посади судді.

Частиною 5 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України імперативно унормовано, що якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

За викладених обставин, вирішення питання про відвід, заявлений представником позивача - ОСОБА_3 , здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, визначеним згідно з приписом частини 1 статті 33 вищезазначеного кодексу, тобто суддею, який розглядає справу з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2/631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном»,а саме: головуючим суддею Мащенко С. В.

Відтак, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про відвід головуючого судді Мащенко С. В., перевіривши їх доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні без повідомлення учасників справи, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять наявні в ній письмові докази, - суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Отже, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Вирішуючи питання про відвід судді, суд, перш за все, виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Крім того, зі змісту частини 7, 8 та 11 статті 40 цивільного процесуального кодифікованого закону України убачається, що питання про відвід вирішується невідкладно, без повідомлення учасників справи й за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Чинне цивільне процесуальне кодифіковане законодавство України передбачає можливість заявлення учасниками справи відводу судді з підстав, прямо визначених ним.

При цьому, обставини, що виключають участь судді у цивільному провадженні та є підставою для його відводу за заявою учасників справи, встановлені статтями 36 та 37 Цивільного процесуального кодексу України, про що прямо зазначено у частини 2 статті 39 зазначеного нормативно-правового акту України.

Зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (пункти 3 та 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України).

Одночасно із цим, імперативний припис частини 4 вказаної останньою норми процесуального права обумовлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставлю для відводу.

Крім того, частиною 1 статті 42 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що учасниками у справах позовного провадження є сторони та треті особи, а з огляду на зміст частини 1 статті 48 цього ж нормативно-правового кодифікованого акта сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Також, відповідно до змісту частини 1 статті 58 наведеного кодексу сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписом частини 1 статті 40 цивільного процесуального кодифікованого закону України визначено, що питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Отже, ураховуючи викладене, спираючись на те, що справа з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2/631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном» розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, що прямо передбачено абзацом 1 резолютивної частини ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленої 06.11.2023 року у складі судді Мащенко С. В., та беручи до уваги процесуальний статус ОСОБА_3 , який є представником позивача у справі, суд вважає, що останній наділений процесуальним правом на заявлення цього відводу головуючому судді.

Натомість, аналізуючи зміст заяви про відвід, судом встановлено, що представник позивача не згодний з тим, що суд не розглядає його заяву про участь у справі в режимі відеоконференції й заявляє свій відвід судді саме з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, тобто якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлює, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Окрім того, Пленум Верховного суду України у пункті 5 своєї Постанови № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. При цьому:

а) стосовно суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді: з`ясовується, чи виявляв він упередженість або безсторонність у даній справі;

б) стосовно об`єктивного критерію чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Тобто у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про безсторонність суду, й особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (пункти 49 і 50 рішення у справі «Білуха проти України», ухваленого 09.11.2006 року, заява № 33949/02).

Також у справі «Хаушильд проти Данії», ухваленому 24.05.1989 року, заява № 10486/83, зазначено, що суду не потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В силу приписів статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі та ратифікованої Україною 17.07.1997 року відповідним Законом № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як визначає Конституція України, прийнята 28.06.1996 року, в своїй статті 19, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість авторитет суду та судових рішень у суспільній свідомості пов`язується з авторитетом судді, оцінкою його поведінки як у сфері судочинства, так і поза межами його професійної (службової) діяльності.

Професійна діяльність суддів, пов`язана з відправленням правосуддя, зобов`язує суддів демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, що означає добровільні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і поза залою судового засідання.

Також стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 року XI черговим з`їздом суддів України, наголошує, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Крім того, загальними правилами, які відображені у Бангалорських принципах поведінки судді, прийнятих 19.05.2006 року та схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Натомість, з огляду на припис пункту 2.5 цих Правил, суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Отже, оцінюючи дії головуючого судді Мащенко С. В. під час судового провадження у цивільний справі з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2/631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном», суд ураховує й поведінку учасників справи, й норми чинного цивільного процесуального законодавства України, й нестабільне інтернетз`єднання в Нововодолазькому районному суді Харківської області.

За наведених обставин, заява представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді Мащенко С. В. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки викладені ним підстави не можуть свідчити про заінтересованість судді у розгляді (не розгляді) справи, а також її упередженості, й будь-яких інших мотивів та доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи, ним не наведено.

Відтак, на підставі вищевикладеного, беручи за основу наведену сталу практику Європейського суду з прав людини, беручи до уваги зміст заяви про відвід та його підстави, ураховуючи недоведеність заявником наявності безсторонності судді (існування упередженості, про що може свідчити її особисті переконання та поведінка), відсутність будь-яких достовірних відомостей про існування її прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2/631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном», або щодо наявності інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Мащенко С. В., суд доходить до висновку про необґрунтованість відводу головуючому у справі та з метою дотримання суддівської етики, зокрема, статті 3 Кодексу суддівської етики, щодо уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості та необ`єктивності судді з боку учасників цього цивільного процесу, скасування обставин, які побічно можуть вплинути на суд при ухваленні рішення по суті спору, застосовує припис, закріплений в абзаці 1 частини 3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, щодо передання питання про відвід на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього кодексу. Вказане, на думку суду, є гарантією дотримання судом принципу законності при розгляді справи задля надання можливості Нововодолазькому районному суду Харківської області ухвалити законне та обґрунтоване рішення незалежним, безстороннім та неупередженим судом, що підкорюється лише закону.

Розв`язуючи питання про відвід, з огляду на зміст частини 8 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України щодо його вирішення без повідомлення учасників справи й наявність можливості за ініціативою суду вирішити його у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, суд вважає, що матеріалів, наявних в справі, цілком достатньо для відповіді на всі порушені ОСОБА_3 у його заяві про відвід судді Мащенко С. В. питання, а тому не вбачає підстав для виклику учасників справи з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2/631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном»у судове засідання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 13 і 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року Законом № 475/97-ВР; частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); статтями 19 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); статтями 2, 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Білуха проти України» від 09.11.2006 року і «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтями 3 і 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 року XI черговим з`їздом суддів України; пунктами 1.3 і 2.5 Бангалорських принципах поведінки судді, прийнятих 19.05.2006 року та схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року; Постановою Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», а також статтями 2, 4, 12 14, 18, частиною 1 статті 33, статтями 34, 36 37, 39 40, 42, 48, 67, 76 82, 89, 211, 214, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352 і частиною 2 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

На підставі частини 3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України вирішення питання про відвід, заявлений представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , викладений письмово та зареєстрований за вхідним № 90/24-вх, здійснити в нарадчій кімнаті суддею, визначеним згідно з приписом частини 1 статті 33 цього ж кодексу, тобто суддею, який розглядає справу з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2/631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном», а саме: головуючим суддею Мащенко Світланою Василівною.

За наслідками розгляду справи з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2-ві/631/1/24) вважати необґрунтованим відвід, заявлений головуючому судді Мащенко Світлані Василівні представником позивача - ОСОБА_3 в межах справи з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2/631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном».

З метою дотримання суддівської етики щодо уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості та необ`єктивності судді з боку учасників справи з єдиним унікальним № 631/794/19 (провадження № 2 /631/188/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном»застосувати припис, закріплений в абзаці 1 частини 3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України й передати вирішення питання про відвід на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього кодексу.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко