Справа № 569/7058/24
12 грудня 2024 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Галінської В.В.
секретар судового засідання Калетинець Т.В.,
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ,
ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Крутень І.В. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , збільшивши свої позовні вимоги просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 за період з вересня 2020 по березень 2024 року в розмірі 64 243 (шістдесят чотири тисячі двісті сорок три) гривні 66 копійок та судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 24 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02 липня 2024 року. року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, та участі позивача в якій також вказав, що збільшені позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов ним не подано.
Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як встановлено судом, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі №2025/1816/2012 від 05.04.2012 року з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 , на утримання дитини ОСОБА_3 , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2012 року і до повноліття дитини.
08 січня 2022 року позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 »,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 08.01.2022 року.
Як зазначено у позові, із вересня 2020 року, відповідач ОСОБА_2 внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків, допустив заборгованість по аліментах.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).
У відповідності до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Відповідно до частин 1,2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Отже, відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов"язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов"язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов"язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов"язання боржником. Після порушення боржником свого обов"язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов"язку сплатити аліменти.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов"язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Позивачем у заяві про збільшення позовних вимог наведено розрахунок суми пені за несвоєчасну сплату заборгованості, з яким погоджується суд.
Отже, загальна сума неустойки (пені) за період з вересня 2020 року по березень 2024 становить 100029,74 грн.
Згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. Отже, в даному випадку, оскільки сума пені перевищує розмір заборгованості по аліментам, вона повинна бути обмежена розміром заборгованості.
Суд при вирішенні справи враховує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки взагалі не сплачує стягнуті з нього аліменти та дійшов висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.
На підставі ст.141 ЦПК України, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1211 грн.20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя -