Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/28/24

№пр. 2/384/60/2024

26 грудня 2024 року с-ще Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Рябова М.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за

зустрічним позовом, який брав участь в судовому засіданні

в режимі відеоконференції Васильєв В.І.

представник позивача за первісним позовом, відповідача за

зустрічним позовом, який брав участь в судовому засіданні

в режимі відеоконференції - адвокат Сікорський М.М.,

відповідач за первісним позовом,

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представник відповідача за первісним позовом,

позивача за зустрічним позовом - адвокат Оніщук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Вільшанка цивільну справу за первісним позовом адвоката Сікорського Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зустрічним позовом адвоката Оніщука Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення частки у спільному майні подружжя, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Сікорський Микола Миколайович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В обгрунтування позову зазначає, що 22 червня 2022 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом ДРАЦС у місті Первомайську Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). У зв`язку з тим, що спільне життя між ними не склалось, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року вказаний шлюб було розірвано. У період шлюбу подружжя сумісно купували рухоме майно, яким користувались разом, але право власності оформлювали на дружину. Позивач є військовослужбовцем ЗСУ і майже не бував вдома. На початку 2023 року подружжя вирішило придбати транспортний засіб, але достатньої суми грошових коштів на бажаний автомобіль не було, тому позивач звернувся до свого знайомого, ОСОБА_3 , який саме на той час продавав власний автомобіль. Так як вказані особи перебувають у приязних відносинах, вони досягли взаємної згоди щодо умов купівлі продажу автомобіля марки AUDI А4, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , за ціною нижче ринкової та з розстрочкою платежу. Відповідно до усної домовленості, загальна вартість автомобіля склала 4500 доларів США. Розрахунок здійснювався наступним чином: 2000 доларів США передаються ОСОБА_3 , як перший внесок, решта суми сплачується частинами до повного розрахунку, що і відбулось. Так, 07 січня 2023 року ОСОБА_3 отримав від позивача гроші у сумі 2000 доларів США, після чого ОСОБА_3 на протязі двох місяців отримав від відповідачки іншу частину коштів, декількома платежами, на загальну суму 2500 доларів США. В свою чергу продавець передав у користування, а пізніше у власність вказаний автомобіль ОСОБА_1 .. У результаті цього, умови угоди були повністю виконані. Доволі швидка виплата ОСОБА_3 іншої частини коштів (2500 доларів США) була можлива завдяки отримання позивачем високої заробітної плати, так як той, перебуваючи на службі, виконував бойові завдання, за що отримував значні доплати. Відповідачка мала доступ до зарплати чоловіка, знімала відповідні кошти з картки позивача та передавала їх продавцю у рахунок сплати наявної заборгованості. Окрім цього, позивач через "Приват 24" перераховував на рахунок ОСОБА_3 кошти, яких не вистачало до повного з ним розрахунку. У цей час ОСОБА_2 проходив службу в ЗСУ та не часто приїжджав додому. Саме тому відповідачка на постійній основі користувалась вказаним транспортним засобом та в подальшому, 06 червня 2023 року, перереєструвала автомобіль на себе за договором укладеним в ТСЦ та отримала свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Зазначає, що оскільки автомобіль AUDI А4 був придбаний за спільні кошти в період перебування сторін у шлюбі, він є спільною сумісною власністю подружжя.

У зв`язку з наведеним, просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки «Audi» А4, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Audi» А4, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Audi» А4, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 124 415 грн.

08 лютого 2024 року представник відповідача (за первісним позовом), представник позивача (за зустрічним позовом) ОСОБА_4 подав до суду зустрічний позов до позивача (за первісним позовом), відповідача (за зустрічним позовом) ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення частки у спільному майні подружжя (а.с.45-47).

В обґрунтування позову зазначив, що з позовними вимогами позивача за первісним позовом ОСОБА_1 погоджується частково, а саме визнає, що автомобіль марки AUDI A4, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не заперечує щодо визнання права власності на 1/2 частку вказаного автомобіля за ОСОБА_2 . Також ОСОБА_1 погоджується на стягнення з неї на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки AUDI A4, 2004 року випуску, але не за надуманою ціною, вказаною ОСОБА_2 , а за дійсною ціною покупки вказаного автомобіля обумовленою під час його купівлі-продажу, яка відображена у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , дружиною ОСОБА_3 , у Територіальному сервісному центрі МВС №4842, яка складає 160 000 грн. Разом з цим зазначає, що оскільки у поданій до суду ОСОБА_2 позовній заяві відображено не все майно, яке було набуте сторонами за час шлюбу, ОСОБА_1 змушена звернутися до ОСОБА_2 із зустрічними позовними вимогами. Вказує, що за час перебування у шлюбі сторонами також було придбано побутову техніку: пральну машину, електроплиту, холодильник на суму близько 30000 грн. та меблі: шкаф, спальний гарнітур на суму близько 20000 грн., яка після припинення спільного проживання сторін залишилась у користуванні відповідача за місцем його проживання. Позивач вказує, що кошти на придбання спірного майна: автомобіля, побутової техніки та меблів, також надавав її батько - ОСОБА_6 , який за час перебування сторін у шлюбі зі свого банківського рахунку перерахував на банківський рахунок відповідача близько 250000 грн.. ОСОБА_2 у своїй позовній заяві зазначає, що він отримував «високу заробітну плату», але ОСОБА_1 вказує, що відповідач не витрачав її в інтересах сім`ї, а витрачені ним кошти на купівлю спірного майна намагається стягнути на свою користь з неї. Відтак ОСОБА_1 вважає, що за таких обставин буде справедливо визнати за нею право власності на 1/2 частку заробітної плати, яку отримував ОСОБА_2 за час їхнього шлюбу, та стягнути відповідну суму на її користь. За приблизними підрахунками, отримана ОСОБА_2 заробітна плата за період з 22.06.2022 року по 05.01.2024 року склала 250000 грн., а тому 1/2 частка вказаної суми становить 125000 грн. У зв`язку з наведеним, просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку заробітної плати, отриманої ОСОБА_2 у період з 22.06.2022 по 05.01.2024, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125000 гривень.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 29 лютого 2024 року (Т.1 а.с.39-40).

29 лютого 2024 року підготовче засідання відкладено на 28 березня 2024 року за клопотанням представника відповідача (Т.1 а.с.143).

29 лютого 2024 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву представника позивача (за первісним позовом), представника відповідача (за зустрічним позовом) адвоката Сікорського М.М., в якому він зазначає, що позовна вимога заявлена у зустрічному позові є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обгрунтуванні зустрічного позову позивачка (за зустрічним позовом), окрім іншого, визнала об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки «Audi» A4, 2004 року випуску, та не заперечувала щодо визнання права власності на частку вказаного автомобіля за ОСОБА_2 . Також, ОСОБА_1 погодилась на стягнення з неї на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частки автомобіля «Audi» A4, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , але не погодилась з її ціною, та вважає вірним сплату коштів з суми вартості автомобіля на час здійснення договору купівлі-продажу (як нею було зазначено вартість авто становила 160000 грн., половина з яких 80000 грн.). Зазначає, що поділ майна здійснюється на час звернення до суду, а не на час придбання майна, тому було здійснено звернення до відповідного спеціаліста, яким надано довідку «Бюлетень автотоварознавця» № 131 від 05.12.2023, де зазначена дійсна та актуальна ціна продажу автомобіля «Audi» A4, 2004 року випуску, що становить 248 830 грн. Твердження ОСОБА_1 , яке міститься в описовій частині зустрічного позову про те, що за весь час перебування у шлюбі ОСОБА_2 взагалі не витрачав заробітну плату в інтересах сім`ї, є безпідставним та необгрунтованим. Як вже зазначено у первісному позові, ОСОБА_2 є військовослужбовцем, за що отримує заробітну плату. Безпосередньо заробітна плата ОСОБА_2 надходила на його картковий рахунок, відкритий у АТ КБ «Приватбанк». Майже весь час, коли сторони перебували у шлюбі, саме у ОСОБА_1 знаходилась зарплатна картка «Приватбанку» чоловіка, якою вона вільно користувалась, знімаючи та витрачаючи кошти на власний розсуд. ОСОБА_2 також мав доступ до своєї банківської картки за допомогою додатку «Приват24», який був завантажений на його телефон. Тому ОСОБА_1 самостійно витрачала та розпоряджалась заробленими коштами чоловіка на свої потреби та потреби їх сім`ї. У зв`язку з проходженням служби, ОСОБА_2 в м. Первомайську перебував не часто, а постійно знаходився у розташуванні військової частини, місце дислокації якої визначене не в Миколаївській області. У зв`язку з виконанням бойових завдань, в період з 31.01.2023 по 31.03.2023, з 21.04.2023 по 31.05.2023, з 17.08.2023 по 22.08.2023, 09.09.2023 по 07.10.2023 безпосередньо знаходився на нульовій лінії фронту на Харківському напрямі. Тому у зазначені періоди часу, коли ОСОБА_2 перебував на війні, та в інший час, коли він знаходився на службі, саме ОСОБА_1 розпоряджалась зарплатною карткою чоловіка та на постійній основі проводила зняття готівки, здійснювала інші готівкові та безготівкові розрахунки (купівля продуктів харчування, іншого майна, поповнення рахунків тощо). Зазначене підтверджується відомостями про надходження/зняття коштів з рахунку ОСОБА_2 в АТ КБ «Приватбанк». 3 наданого руху коштів встановлено, що заробітна плата ОСОБА_2 не збирались в єдину суму та не акумулювалась окремо, а витрачалась постійно на поточні потреби як кожного із сторін справи, так і в їх спільних інтересах, в період часу зареєстрованого між ними шлюбу.

Окрім цього зазначає, що у розпорядженні ОСОБА_1 , за час їхнього шлюбу, була наявна її особиста картка «Приватбанку», яка мала негативний баланс, тобто були витрачені всі кредитні кошти, тому її батько, ОСОБА_6 , іноді пересилав кошти на картковий рахунок саме ОСОБА_2 . Зазначені кошти, які були отримані від ОСОБА_6 , донька витрачали на власні потреби, маючи картку чоловіка та доступ до коштів, які перебували на картковому рахунку ОСОБА_2 . Батько ОСОБА_1 пересилав гроші своїй доньці, так як та не мала власного доходу. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення частки у спільному майні подружжя, за відсутністю правових підстав, та відмовити ОСОБА_1 у стягненні на її користь витрат на правову допомогу, у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю зустрічного позову (Т.1 66-68). 28 березня 2024 року підготовче засідання відкладено на 19 квітня 2024 року за клопотанням представника відповідача (Т.1 а.с.154-156).

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2024 року зустрічний позов адвоката Оніщука Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення частки у спільному майні подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом адвоката Сікорського Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та об`єднано їх в одне провадження, присвоєно об`єднаній справі єдиний унікальний номер 384/28/24 (провадження №2/384/60/2024) і постановлено розглядати їх в одному провадженні. Підготовче засідання відкладено на 03 травня 2024 року (Т.1 а.с.166-168). 03 травня 2024 року підготовче засідання відкладено на 09 травня 2024 року за клопотанням представника відповідача за первісним позовом, представником позивача за зустрічним позовом (Т.1 а.с.178-181).

09 травня 2024 року підготовче засідання відкладено на 29 травня 2024 року у зв`язку з витребуванням доказів (Т.1 а.с.191-192).

29 травня 2024 року підготовче засідання відкладено на 12 червня 2024 року за клопотанням представника відповідача за первісним позовом, представником позивача за зустрічним позовом (Т.1 а.с.205-207).

12 червня 2024 року підготовче засідання відкладено на 03 липня 2024 року у зв`язку з витребуванням доказів (Т.1 а.с.228-230).

03 липня 2024 року підготовче засідання відкладено на 17 липня 2024 року у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів (Т.2 а.с.11).

17 липня 2024 року підготовче засідання відкладено на 31 липня 2024 року у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів (Т.2 а.с.19).

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 серпня 2024 року. Визнано явку позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 обов`язковою у даній справі для надання особистих пояснень (Т.2 а.с.30-31).

15 серпня 2024 року судове засідання відкладено на 19 серпня 2024 року за клопотанням представника відповідача за первісним позовом, представником позивача за зустрічним позовом (Т.2 а.с.42-47).

19 серпня 2024 року судове засідання відкладено на 11 вересня 2024 року у зв`язку з витребуванням доказів (Т.2 а.с.67-69).

11 вересня 2024 року судове засідання відкладено на 24 жовтня 2024 року у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів (Т.2 а.с.107).

24 жовтня 2024 року судове засідання перепризначено на 14 листопада 2024 року (Т.2 а.с.110).

14 листопада 2024 року судове засідання відкладено на 26 грудня 2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи (Т.2 а.с. 117).

Позивач (за первісним позовом), відповідач (за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, суду показав, що 22 червня 2022 року уклав шлюб з ОСОБА_1 , з якою разом проживали. Спочатку його призвали на строкову службу, а потім він підписав контракт і весь час проходив службу. Будучи військовим, отримував заробітну плату. ОСОБА_1 не працювала та не мала доходів, була домогосподаркою. Усі зароблені кошти були спільними, витрачали їх разом, він ні в чому її не обмежував. В період шлюбу купили автомобіль за його кошти. 10 жовтня 2023 року за ініціативою відповідачки перестали спілкуватися та проживати разом, а потім через місяць розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу не досягли згоди щодо поділу автомобіля. Просить стягнути з ОСОБА_1 компенсацію вартості автомобіля.

Заперечив щодо заявлених зустрічних вимог відповідачкою. Зазначив, що у відповідачки були проблеми з Приватбанком, не погашені кредитні ліміти. Оскільки у ОСОБА_1 була відсутня банківська картка, її батько, який проходив службу в ЗСУ, перекидав на його картку гроші на її потреби, а вона витрачала їх. Крім цього його картки були теж постійно в неї, і для виплат, і універсальна, а в нього був лише додаток Приват24 в телефоні. У відповідачки був доступ до його рахунків. Кошти не відкладали, а купували все що потрібно було для життя. Більшу частину коштів витрачала відповідачка, оскільки він перебував у зоні виконання завдань, а там магазинів не було, та й окрім сигарет та речей побуту нічого не купував. Після 10 жовтня 2023 року, коли розійшлись, він одразу пішов оновив свої картки в Приватбанку, змінив паролі, номер телефону доступу. Зазначає, що автомобіль коштував дорожче, просто його продавав їх знайомий, частину грошей сплачував в розстрочку. Капітальних ремонтів автомобіля не здійснювали. Левченко мала посвідчення водія, їздила на авто, а в нього посвідчення водія не було. Проживали в м. Первомайськ у квартирі його матері з кінця 2021 року. Більшість речей, зазначених у зустрічній позовній заяві, вже були куплені. До цього жили на орендованих квартирах і нічого не купували. Банківська картка весь час перебувала у відповідачки, відколи він почав служити в армії. Також у неї в телефоні був встановлений додаток "Приват24" із його обліковим записом. У нього був лише Приват 24. З приводу витрат коштів не сварилися, тому що приймали рішення щодо коштів разом. На його картковий рахунок, відкритий в Приватбанку, надходили кошти, зокрема від батька ОСОБА_7 , ці кошти він не рахував. Йому приходили кошти від військової частини, а кошти свого батька ОСОБА_1 витрачала сама на власні потреби, він їх не використовував в особистих цілях. Під час спільного проживання доступ до картки їй не обмежував. Йому не відомо яку суму переводив їй батько, тому що кошти ОСОБА_8 перераховувала для себе на його картку. Були моменти, коли дружині потрібні були гроші не на автомобіль Audi, оскільки у них перед автомобілем Audi був Chrysler. І так сталося, що зламався двигун, який коштував 40000 грн., а тому батько допомагав їй коштами. Кошти батька вона перекидала на його карту сама, він не просив, його не питала. Він особисто не витрачав кошти перераховані з картки батька ОСОБА_1 , йому вистачало особистих коштів, він майже нічого й не купував.

ОСОБА_1 була в ролі "фінансового директора". Посварилися в липні 2023 року, потім помирилися. Фактично припинили відносини 10 жовтня 2023 року. Після припинення їх відносин, він перерахував їй 3000 гривень і вона поїхала, а він в той же день змінив паролі, а потім змінив номер телефону. А вже через деякий час пішов і змінив картки. Це відбувалося 10-11 жовтня 2023 року. Один раз до неї приїхав 14 жовтня 2023 року, після чого більше ніхто нікому не телефонував і не бачились. Станом на 10 жовтня 2023 року коштів на рахунку вже не було, все, що було на рахунках, за місяць витрачалось ними повністю в інтересах сім`ї.

В судовому засіданні представник позивача (за первісним позовом), представник відповідача (за зустрічним позовом) - адвокат Сікорський М.М. первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві, просив відмовити у їх задоволенні. Відповідач (за первісним позовом), позивач (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 у судовому засіданні первісні позовні вимоги визнала частково, підтримала зустрічні позовні вимоги. Суду пояснила, що з ОСОБА_2 проживали разом, шлюб уклали у 2022 році. В період спільного проживання придбавали автомобілі та інше майно, яке вона не забирала. Не розуміє, чому повинна сплачувати кошти за автомобіль, якщо це спільне майно. Вважає, що їй не потрібно проводити оцінку автомобіля, оскільки вартість автомобіля вказана у договорі купівлі-продажу. При цьому коштів на ремонт автомобіля не витрачали. Її позовні вимоги про стягнення коштів з ОСОБА_2 у сумі 125000 грн., складаються з його заробітної плати. Рахує їх вона з липня 2023 року. Вважає, що оскільки вона не працює, їй також потрібно за якісь кошти жити, їй повинна бути якась компенсація за те, що він до неї так ставився. Він є військовим, його заробіток становив 50 тисяч гривень на місяць, суму вона підрахувала приблизну, а тому вважає, що він має сплатити їй половину від 250000 гривень.

Спочатку стверджувала, що позивач отримував заробітну плату, але вона не знала куди він її витрачав. Потім пояснила, що вона не працювала, була домогосподаркою, особистих доходів не мала. Її батько ОСОБА_6 , який проходив службу в ЗСУ, дозволяв їй переводити зароблені ним гроші зі своєї картки, допомагав їй грошима, надсилав кошти для придбання автомобіля. З колишнім чоловіком ОСОБА_2 домовилася, що буде перекидати кошти на його картку з картки батька. У неї було два телефони, на яких вона встановила додатки "Приват 24" батька та чоловіка. Маючи встановлені додатки "Приват24" батька та чоловіка та доступ до їх рахунків, вона перераховувала кошти з картки на картку та постійно користувалася коштами ОСОБА_2 .. Окрім додатку "Приват24" у неї постійно знаходилася банківська картка ОСОБА_2 , з якої вона знімала гроші в банкоматах. І коли його не було, і тоді, коли він приїжджав додому. "Приват 24" в її телефоні та картка позивача були у неї з самого початку їх відносин. Картки батька у неї не було, а був лише доступ до його "Приват24". Свій картковий рахунок не відкривала, бо їй було зручно користуватися рахунками батька і чоловіка. Карткою ОСОБА_2 вона користувалася до жовтня 2023 року. Гроші знімала в банкоматах, з картки, і через сканер. Він не обмежував її у використанні коштів, але іноді дуже сильно злився, коли потрібно було ремонтувати авто, тоді вона використовувала кошти батька. Коли ОСОБА_2 приїжджав додому, вони разом гуляли, їздили в гості до друзів та витрачали кошти, не рахуючи їх. Купували їй iPhone 11 за 25000 грн, який потім він забрав. Кошти витрачали на заправку автомобіля, їздили куди хотіли. Оскільки ОСОБА_2 приїжджав не часто, вона їздила до нього в Харків на автомобілі. Там орендували разом житло. З приводу грошей сварок у них не було, знали хто на що витрачає гроші. Також вона витрачала кошти на утримання домашнього господарства, якого у них було дуже багато: хом`яки, морські свинки, пацюки, папуги і коти. На живність витрачала дуже багато коштів, купувала хороший корм для своєї кішки. Купувала для себе продукти харчування та цигарки. Знала, на що витрачає кошти ОСОБА_2 , а він знав, на що вона витрачала. Бачила, коли він скидав кошти, питала кому на що, а він пояснював. Разом обговорювали на що будуть витрачати кошти. Знімала готівкою кошти на автомобіль. Також знімала кошти для того, щоб у неї була готівка. Усі кошти витрачали на потреби сім`ї. Їй було зручно переводити з батькової карти на карту чоловіка, так як вона звикла до цього, їй не потрібна була навіть своя картка. Коштів, які заробляв ОСОБА_2 їй було достатньо, однак вона просто переводила кошти батька на всяк випадок, раптом не вистачить, то нехай будуть запасні. Разом проживали до липня 2023 року, після липня 2023 року вони з чоловіком то мирилися, то розходилися, однак однією сім`єю фактично проживали до 10 жовтня 2023 року. Ініціатором розірвання шлюбу була вона. Потім вона переїхала до батьків і зв`язок з ОСОБА_9 не підтримувала. Після чого позивач змінив номер телефону в банку, пароль та картку і вона втратила можливість користуватися коштами на його рахунках.

Представник відповідача - адвокат Оніщук В.І. в судовому засіданні первісні позовні вимоги визнав частково з підстав зазначених у зустрічному позові та підтримав у повному обсязі зустрічні позовні вимоги, суду пояснив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали за рішенням суду. За вказаний період купили спірний автомобіль марки Audi А4. Не заперечує, що автомобіль марки Audi A4 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак не погоджується із зазначеною позивачем за первісним позовом завищеною вартістю автомобіля у розмірі 248830 грн. 00 коп., оскільки вважає, що вартість вказаного автомобіля складає 160000 грн. відповідно до договору купівлі-продажу вказаного автомобіля. Зазначає, що близько 250000 грн. ОСОБА_2 витратив не в інтересах сім`ї, а тому ОСОБА_1 у зустрічному позові просить стягнути 1/2 частину витрачених коштів, а саме 125 000 грн. Оцінку спірного автомобіля ОСОБА_1 не проводила, оскільки вона знає дійсну вартість автомобіля згідно з договором купівлі-продажу, що становить 160000 грн. Стан автомобіля не поліпшувався, його не ремонтували.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується первісний позов, зустрічний позов та відзив на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступних висновків. В межах заявлених первісних позовних вимог, зустрічних позовних вимог та наданих доказів у справі суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини.

Судом встановлено, що 22 червня 2022 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №301, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 22 червня 2022 року відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.12).

Відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №301. Вказане рішення набрало законної сили 04 січня 2024 року (Т.2 а.с.9-10).

Відповідно до листа АТ «Державний ощадний банк України» від 28.06.2024 за №46/1211/74797/2024/5, рух банківських коштів по рахунку № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 , відсутній (а.с. 12 Т.2).

Згідно з копіями платіжних інструкцій з особового рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_5 в період з 23.01.2023 року по 07.03.2023 року було здійснено сім платіжних операцій по перерахунку власних грошових коштів ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_6 на загальну суму 8542,74 грн. (Т.1 а.с. 19-25).

Відповідно до копій з виписок особового рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_5 за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 загальні надходження на його картку склали 109134,53 грн, із них 3819,10 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; - 502 грн. 52 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ;

за період з 01.08.2022 по 30.08.2022 загальні надходження на його картку склали 83083,30 грн, із них 19955,86 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ;

за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 загальні надходження на його картку склали 87327,86 грн, із них 20301,01 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 1005 грн. 03 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ;

за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 загальні надходження на його картку склали 76893,75 грн, із них 27261,07 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ;

за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 загальні надходження на його картку склали 114061,67 грн, із них 45376,39 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ;

за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 загальні надходження на його картку склали 61219,65 грн, із них 5025,13 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ;

за період з 01.01.2023 по 30.01.2023 загальні надходження на його картку склали 126179,96 грн, із них 2010,05 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 1005 грн. 03 коп. переказ на картку ОСОБА_10 ;

за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 загальні надходження на його картку склали 82629 грн, із них 25665,33 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 3035 грн. 18 коп. переказ на картку ОСОБА_10 ;

за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 загальні надходження на його картку склали 51440,34 грн, із них 12462,06 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 1005 грн. 03 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ;

за період з 01.04.2023 по 30.04.2023 загальні надходження на його картку склали 94142,95 грн, із них 4422,11 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 3015 грн. 08 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ; 1005 грн. 03 коп. переказ на картку ОСОБА_10 ;

за період з 01.05.2023 по 31.05.2023 загальні надходження на його картку склали 45456,28 грн, із них 2010,05 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 1005 грн. 03 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ;

за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 загальні надходження на його картку склали 72011,20 грн; 804 грн. 02 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ; 2010 грн. 05 коп. переказ на картку ОСОБА_10 ;

за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 загальні надходження на його картку склали 40534.31 грн, із них 14070,36 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 1306 грн. 54 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ;

за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 загальні надходження на його картку склали 62122,61 грн, із них 11557,8 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 3015 грн. 08 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ;

за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 загальні надходження на його картку склали 64900,93 грн, із них 33130,15 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 1005 грн. 03 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ;

за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 загальні надходження на його картку склали 77945,58 грн, із них 19690,38 грн. зарахування суми у валюті операції від гр. ОСОБА_6 ; 3015 грн. 08 коп. переказ на картку ОСОБА_6 ;

за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 загальні надходження на його картку склали 30169,64 грн. (а.с.74-141)

Разом з цим, у судовому засіданні було досліджено надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» фотоматеріали зняття коштів ОСОБА_1 з рахунку № НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_2 в банкоматах:

Банкоматний модуль, с. Грушівка, вул. Первомайська, буд. 44:

- 20.01.2023 о 15:18 год. на суму 20000 грн.;

- 21.01.2023 о 07:29 год. на суму 20000 грн.;

- 21.01.2023 о 14:56 год. на суму 20000 грн.;

- 22.01.2023 о 08:44 год. на суму 20000 грн.;

- 27.01.2023 о 15:40 год. на суму 5000 грн.;

- 09.02.2023 о 14:10 год. на суму 20000 грн.;

- 27.02.2023 о 14:40 год. на суму 1000 грн.;

в банкоматі: прохідна ТОВ «Бриг», м. Первомайськ, вул. Корабельна, буд. 30:

- 03.03.2023 о 10:41 год. на суму 5000 грн.;

в банкоматі: Банкоматний модуль, с. Грушівка, вул. Первомайська, буд. 44:

- 07.03.2023 о 08:59 год. на суму 6000 грн.;

- 07.03.2023 о 13:03 год. на суму 4000 грн.;

- 26.04.2023 о 16:21 год. на суму 5000 грн.;

- 28.04.2023 о 07:38 год. на суму 20000 грн.;

- 03.05.2023 о 14:55 год. на суму 6000 грн.;

- 20.05.2023 о 12:33 год. на суму 3000 грн.

Згідно з інформацією №31/30/4842-568-2024 від 17 травня 2024 року та копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 4842/2023/3862160 від 06.06.2023 року, наданих ТСЦ №4842 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, 06.06.2023 року автомобіль марки AUDI A4, 2004 р.в., синього кольору,VIN № НОМЕР_1 , перереєстровано на нового власника, видано номерні знаки НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 , вартість придбаного автомобіля складала 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 коп., згідно договору купівлі продажу 4842/2023/3862160 від 06.06.2023 року, укладеному в ТСЦ 4842, зареєстрованого за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с. 202).

Відповідно до довідки «Бюлетень автотоварознавця» № 131 від 05.12.2023 року ринкова вартість автомобіля AUDI A4, 2004 р.в., складає 248830 (Т.1 а.с.28).

Згідно з договором купівлі продажу 4842/2023/3862160 від 06.06.2023 року, оформленого та підписаного в Територіальному сервісному центрі МВС 4842 РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області 06 червня 2023 року, ОСОБА_5 продала ОСОБА_1 транспортний засіб марки AUDI A4, 2004 р.в., синього кольору, VIN № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_9 , за 160000 грн. 00 коп. (Т.1 а.с. 203)

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіля марки «Audi» А4, 2004 року випуску; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку автомобіля марки «Audi» А4, 2004 року випуску; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки «Audi» А4, 2004 року випуску, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Правилами ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1-2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Отже, ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Системне тлумачення ч. 4 та ч. 5 ст. 71 СК України дає підстави дійти висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.

Розпорядження спільним майном подружжя повинно здійснюватися за їх спільною згодою, зокрема для відчуження автомобіля як цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Подружжя має право на поділ спільного майна незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки сторін є рівними.

Поділ неподільної речі, яка відноситься до спільної сумісної власності подружжя, можливий у спосіб присудження цієї речі одному з подружжя та компенсації вартості частини речі іншому з подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Також Верховний Суд України у пункті 22 цієї постанови роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статті 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

При цьому позивач визначив дійсну вартість автомобіля за допомогою інформаційного довідника «Бюлетень автотоварознавця» №131 жовтень 2023 року від 05 грудня 2023 року. При цьому суд зазначає, що ОСОБА_2 вжив заходів для доведення дійсної вартості автомобіля, тоді як ОСОБА_1 не спростувала розміру ринкової вартості спірного майна, який визначений у «Бюлетені автотоварознавця». Поряд з цим, відповідач (за первісним позовом), позивач (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в судовому засіданні була присутня, між тим, клопотання про призначення експертизи для визначення розміру вартості автомобіля не заявляла та будь-яких інших клопотань щодо визначення вартості автомобіля також не заявляла.

Більш того, судом їй було роз`яснено про можливість заявляти клопотання про призначення експертизи для визначення вартості автомобіля.

З огляду на встановлену презумпцію спільної власності спірного автомобіля, надання позивачем певних доказів його вартості, визначення цієї вартості, а також ураховуючи засади змагальності і диспозитивності цивільного судочинства саме відповідачу в порядку черговості належало спростовувати відповідну презумпцію та надавати належні та допустимі докази для з`ясування (спростування) заявлених до компенсації грошових коштів.

ОСОБА_1 вказує, що продаж автомобіля відповідно до договору відбувся за 160000 грн. Однак такі доводи судом не приймаються, оскільки у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний враховувати дійсну його вартість.

Отже, встановивши, що сторони придбали автомобіль марки AUDI A4, 2004 р.в., синього кольору,VIN № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, і ОСОБА_1 користується зазначеним спільним майном подружжя на власний розсуд, суд дійшов висновку, що вказаний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і позивач (за первісним позовом) має право та згоден на отримання грошової компенсації його частки в легковому автомобілі.

При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Оскільки відповідач презумпції спільної сумісної власності подружжя на спірний транспортний засіб та розміру вартості автомобіля не спростував, тому суд вважає, що розмір компенсації вартості частки автомобіля становить 124415 грн. 00 коп.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіля марки «Audi» А4, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля, підлягають задоволенню.

Між тим суд вважає, що позовна вимога в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на частку автомобіля марки «Audi» А4, 2004 року випуску, не підлягає задоволенню, оскільки неможливо одночасно визнати за позивачем право власності на частину автомобіля та стягнути на його користь вартість частини автомобіля.

Зазначене фактично буде свідчити про отримання позивачем у власність всього автомобіля. При цьому суд звертає увагу, що позов подано про поділ майна, а не про визнання права власності на автомобіль за позивачем (за первісним позовом).

Щодо вимоги позивача (за зустрічним позовом) про поділ спільного майна подружжя та стягнення частки у спільному майні, суд зазначає наступне.

У роз`ясненнях п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21 грудня 2007 року зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язанням, що виникли в інтересах сім`ї. Щодо складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Суд звернув увагу, що право здійснити поділ майна подружжя існує лише на те майно, яке наявне на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

З метою повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд витребував від АТ КБ "Приватбанк" інформацію про наявні грошові кошти та їх розмір, які перебували в період з 01.12.2023 по 04.01.2024 на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 ; копії матеріалів фото-відеоспостереження зняття грошових коштів з картки/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який належить ОСОБА_2 з 20.01.2023 по 20.05.2023, та витребував у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» інформацію про наявні грошові кошти та їх розмір, які перебували в період з 01.12.2023 по 04.01.2024 на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 . Витребувана інформація, надана банками на виконання вимог ухвали Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2024 року та виписки про рух коштів за банківськими рахунками ОСОБА_2 , зокрема в період з 01.07.2022 по 04.01.2024 були ретельно досліджені судом.

Із досліджених матеріалів вбачається, що зняття коштів проводилося відповідачем (за первісним позовом), позивачем (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 (а.с.24 Т.2), що остання особисто підтвердила в судовому засіданні.

Разом з цим, в судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, однак саме з 10 жовтня 2023 року фактично сторони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство і побут, мати спільний бюджет, про що свідчать їх покази надані в судовому засіданні.

Між тим, отримані судом докази розміру отриманих доходів ОСОБА_2 у вигляді заробітної плати не свідчать про наявність коштів на банківських рахунках на час фактичного припинення відносин, оскільки кошти сторонами витрачалися спільно в інтересах сім`ї. Також суду не надано доказів витрачання коштів ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї. Не було надано і доказів про те, що отримані ним грошові кошти знаходяться на банківському рахунку та наявні на час розгляду справи.

Поряд з цим, отримана судом інформація від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» свідчить про відсутність будь-яких коштів та банківських вкладів на рахунках ОСОБА_2 станом на 10 жовтня 2023 року, а саме на час припинення фактичних шлюбних відносин сторін.

Крім цього, відповідно до постанови приватного виконавця Шмалько О.О., 02 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження №67717174 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №118472, виданого 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошових коштів в сумі 10947 грн. 70 коп., за кредитним договором, укладеним із первісним кредитором ТОВ «ФК «БІЗНЕС КАПІТАЛ», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (Т.2 а.с.91).

Разом з цим, відповідно до постанов про арешт коштів боржника від 22.08.2022 та від 01.11.2023, винесених приватним виконавцем Шмалько О.О. у виконавчому провадженні №67717174, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 12542 грн. 47 коп.(Т.2 а.с.97-98, 100-101).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , встановивши мобільний додаток "Приват24" на своїх двох телефонах особисто мала доступ як до банківської картки свого батька ОСОБА_11 , так і до банківської картки свого чоловіка ОСОБА_2 та здійснювала перерахування коштів з картки на картку. При цьому суд звертає увагу на покази ОСОБА_1 , надані нею в судовому засіданні, де вона пояснила, що їй було зручно переводити кошти з батькової карти на карту чоловіка та користуватися їх рахунками, так як вона звикла до цього. Свій картковий рахунок не відкривала, тому що їй не потрібна була своя картка. Своїх доходів не мала, оскільки не працювала, коштів, які заробляв ОСОБА_2 їй було достатньо, однак вона просто переводила кошти батька про всяк випадок. Кошти батька витрачала, зокрема, на ремонт автомобіля. Карткою ОСОБА_2 вона користувалася до 10 жовтня 2023 року, до дня фактичного припинення їх шлюбних відносин. Гроші знімала в банкоматах, з картки, і через сканер. Він не обмежував її у використанні коштів. З приводу грошей сварок у них не було, знали хто на що витрачає гроші. Знала на що витрачає кошти ОСОБА_2 , а він знав на що вона витрачала. Разом обговорювали на що будуть витрачати кошти. Знімала готівкою кошти на придбання автомобіля. Також знімала кошти для того, щоб у неї була готівка. Усі кошти витрачали на потреби сім`ї.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач (за зустрічним позовом) належним чином не вмотивувала своїх вимог і не надала об`єктивних та переконливих доказів наявності готівкових коштів та коштів, розміщених у АТ КБ "Приватбанк". За цих обставин суд не може погодитися із аргументами ОСОБА_1 , зазначеними у зустрічній позовній заяві та висловленими у судовому засіданні про наявність підстав для поділу заробітної плати ОСОБА_2 у період з 22.06.2022 по 05.01.2024, оскільки ОСОБА_1 безперешкодно користуватися карткою ОСОБА_2 та дистанційно керувала його банківськими рахунками ПриватБанку за допомогою мобільного додатку "Приват24" до 10 жовтня 2023 року, до дня припинення їх фактичних шлюбних відносин, та підтвердила в судовому засідання, що усі кошти, які заробляв ОСОБА_2 витрачалися на потреби сім`ї. Більш того, відповідно до наданих пояснень, підтримуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 вважає, що оскільки вона не працює, їй потрібно за якісь кошти жити, їй повинна бути якась компенсація за те, що ОСОБА_2 до неї так відносився.

Крім цього, в судовому засіданні дослідивши виписки по картці/рахунку ОСОБА_2 в період з 01.07.2022 по 10.10.2023 (день фактичного припинення шлюбних відносин сторонами), встановлено, що саме ОСОБА_1 , маючи можливість дистанційно керувати банківськими рахунками ПриватБанку свого батька ОСОБА_11 та чоловіка ОСОБА_2 за допомогою мобільного додатку Приват24 здійснювала перекази на карту ПриватБанку ОСОБА_2 з карти ПриватБанку її батька, та з карти ПриватБанку ОСОБА_2 на картку ПриватБанку її батька ОСОБА_11 та брата ОСОБА_10 . При перерахуванні коштів у призначенні платежів іноді зазначала: власні кошти, повернення боргу, татові на сигарети. Інших будь-яких даних у призначенні платежу не зазначалося.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , наданими ним в судовому засіданні та зазначеними даними у виписці по рахунку ОСОБА_2 підтверджується те, що 10 жовтня 2023 року у день припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, з карткового рахунку ОСОБА_2 через додаток Приват24 було здійснено переказ на карту ПриватБанку ОСОБА_11 у розмірі 3015 грн. 08 коп.. Саме на таку суму ОСОБА_1 08 жовтня 2023 року було здійснено переказ з карти ПриватБанку ОСОБА_6 на карту ПриватБанку ОСОБА_2 .

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи пояснення учасників справи, суд дійшов переконливого висновку про недоведеність позивачем (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 витрачання коштів відповідачем (за зустрічним позовом) ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї.

Будь-яких доказів щодо витрачання коштів ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї, до суду не було надано, а про неможливість подання таких доказів та необхідність їх витребування, виклик свідків, позивач (за зустрічним позовом), відповідач (за первісним позовом) ОСОБА_1 та його представник не заявляли.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивач (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факту витрачання коштів відповідачем (за зустрічним позовом) ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї, у зв`язку із чим відсутні підстави для визнання права власності на частку заробітної плати отриманої ОСОБА_2 у період з 22.06.2022 по 05.01.2024 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125000 грн. 00 коп., а тому у задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача (за первісним позовом), позивача (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1244 грн. 15 коп.

Враховуючи відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, судові витрати покладаються відповідно на позивача (за зустрічним позовом).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов адвоката Сікорського Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки «Audi» A4, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Audi» A4, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 124 415 (сто двадцять чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 1244 (одна тисяча двісті сорок чотири) грн. 15 коп.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову адвоката Оніщука Володимира Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення частки у спільному майні подружжя - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи: Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 03 січня2025 року.

Суддя О.О. Сорокіна