Дата документу 18.12.2024 Справа № 337/1593/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/1593/24 Пр. № 22-ц/807/2001/24Головуючий у 1-й інстанції: Мурашова Н.А. Повний текст складено 02.08.2024 Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2-4), в якому просила встановити порядок користування вказаною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 співвласниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме виділити в особисте користування ОСОБА_1 окрему кімнату житловою площею 10,6 кв. м, усі підсобні приміщення зазначеної квартири: кухня 7 кв. м., коридор 9,6 кв. м., ванна кімната 2 кв. м., вбиральня 1,1 кв. м, кладова 0,7 кв. м та балкон у кімнаті площею 17,5 кв. м залишити у спільному користуванні співвласників.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками зазначеної квартири є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На цей час вони не можуть дійти згоди щодо порядку користування вказаною квартирою, через що між ними постійно виникають конфліктні ситуації, які призводять до викликів поліції, складення заборонних приписів та протоколів про вчинення домашнього насилля тощо. У зв`язку з цим вона звернулась до суду з даним позовом.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мурашову Н.А.(а.с.12). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.17)провадження у цій справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.85) витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На виконання вищезазначеної ухвали приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. надіслала на адресу суду першої інстанції спадкову справу № 58/2022 стосовно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_5 (а.с.88-153).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року (а.с.175-179) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково.

Встановлено такий порядок користування квартирою АДРЕСА_2 :

- виділено у користування ОСОБА_1 житлову кімнату 6 площею 10,6 кв. м,

- виділено в користування ОСОБА_3 разом з членами сім`ї - донькою ОСОБА_6 та малолітньою онукою ОСОБА_7 житлову кімнату 8 площею 17,2 кв. м. з балконом площею 1,08кв. м,

- виділено в користування ОСОБА_4 разом з членом сім`ї - малолітнім сином ОСОБА_8 житлову кімнату 7 площею 17,5 кв. м з балконом площею 1,08 кв. м.

Коридор 1 площею 9,6 кв. м, кухню 4 площею 7,0 кв. м, ванну 2 площею 2,0 кв. м, вбиральню 3 площею 1,1кв. м, кладову 5 площею 0,7 кв. м - залишено у спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн., а з кожного по 605,60 грн.

В стягненні з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.182-185) просила рішення суду першої інстанції скасувати, винести нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі та стягнути на користь позивача судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції; судові витрати, у тому числі витрати на допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції покласти на відповідачів.

В автоматизованому порядку 12.09.2024 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів ОСОБА_10 та Подліянову Г.С. (а.с.194). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 17.09.2024 року (а.с.195), справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.196), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду взагалі.

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 16.12.2024 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю ОСОБА_10 у зв`язку із звільненням останнього у відставку, рішення ВРП від 24.09.2024 року (а.с.-214-215).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі представник позивача та відповідачі в порядку ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.с. 198-213), всі учасники не з`явились, окрім позивача ОСОБА_1 та представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката Сивової Л.В. (а.с. 38-40), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності позивача ОСОБА_1 та представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката Сивової Л.В. (а.с. 38-40).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді - доповідача, пояснення учасників цієї справи, які з`явились, зокрема: позивача ОСОБА_1 та представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката Сивової Л.В., які у тому числі на запитання апеляційного суду визнали, що відповідачі дійсно у цій справі не заявляли будь-яких зустрічних позовних вимог; у спірній квартири є лише одна кімната жилою площею 10,6 кв. м, є ізольованою; інші дві кімнати жилою площею 17,2 кв. м та 17 5 кв. м є суміжними між собою, кімната жилою площею 17,5 кв. м є прохідною та має вихід у коридор, кожна із цих суміжних кімнат має по балкону, тобто у спірній квартирі не один, а два балкони, які є об`єктами загального користування; предметом виділу в окреме користування можуть бути лише ізольовані кімнати, а не суміжні; для виділу суміжних кімнат потрібно їх відповідне переобладнання в ізольовані у спірній квартирі чи виділ їх одночасно у особисте користування двох відповідачів з їх всіма членами сім`ї лише за згодою останніх, проте, таких зустрічних позовних вимог відповідачів та згоди останніх на це у цій справі відповідачами взагалі не заявлялось; у спірній квартирі дійсно ніхто із її співвласників фактично не мешкає на теперішній час; співвласник ОСОБА_3 отримала у нотаріуса свідоцтво в порядку спадкування на свою 1/3 частку вищезазначеної спірної квартири; відповідач ОСОБА_4 ще не оформив свого права в порядку спадкування, зокрема: не отримав свідоцтва на свою 1/3 частку спірної квартири у нотаріуса або за рішенням суду, проте, на час відкриття спадщини його постійне місце проживання було зареєстрованим у спірній квартирі разом із спадкодавцем, тому він вважається таким, що прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, хоча ОСОБА_1 оспорює це право відповідача ОСОБА_4 на теперішній час в іншій цивільній справі ЄУН 337/3611/24 в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя, провадження в якій було відкрито 01.10.2024 року, проте судове рішення в якій ще не ухвалено; перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводамита вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення,або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позов позивача у цій справі у вищезазначений спосіб, керувався ст.41 Конституції України, ст. ст. 15 -16, 319, 321, 356, 358, 379, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 4 -5, 12 -13, 76-82, 89, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до ст. ст. 15 - 16 ЦК України, ст. ст. 4 - 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ст. 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст. ст. 319, 321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності . Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. ст. 379, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В межах цієї справи позивачка ОСОБА_1 просила виділити їй в особисте користування житлову кімнату площею 10,6 кв. м., а усі підсобні приміщення та балкон у кімнаті площею 17,5 кв. м залишити в спільному користуванні. Тобто позивачка не ініціює питання виділення інших житлових кімнат (площею 17,2 кв. м та 17,5 кв. м) відповідачам або визначення будь-якого порядку користування ними. Відповідачі також відповідних вимог не заявили.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб з передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права, а також не допустити порушення прав інших осіб.

Виходячи з вищевказаного, з урахуванням характеру спірних правовідносин та змісту порушених прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду з цим позовом, суд першої інстанції вважав ефективним способом захисту порушених прав позивачки встановлення порядку користування спірною квартирою із виділенням обом сторонам конкретного житлового приміщення в спірній квартирі, що забезпечить досягнення мети судового захисту - вирішити наявний спір з дотриманням прав усіх учасників спірних правовідносин.

Отже, при визначенні конкретного порядку користування суд першої інстанції виходив з того, що частки сторін як співвласників у спірній квартирі є ідеальними - кожному належить по 1/3 частині квартири. На цю ідеальну частку кожній стороні припадає по 22,62 кв. м загальної площі та по 15,10 кв. м житлової площі. Кімнат, які б відповідали розміру ідеальних часток кожного співвласника, в квартирі немає.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що у випадку встановлення порядку спільного користування квартирою застосування критерію необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення із забезпеченням відповідності ідеальних часток реальним не є обов`язковим. Суд може виділити в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно, і відхилення в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність в даному випадку є допустимим. Таке рішення суду не змінює розмір часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 23.07.2020 у справі №61-25777св18.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що в спірній квартирі, крім відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстровані члени їх сімей - донька та малолітня онука відповідачки ОСОБА_3 , малолітній син відповідача ОСОБА_4 . Вказані особи в силу положень ст. 383 ЦК України мають законне право користування вказаною квартирою нарівні з власником, тому визначення порядку користування спірною квартирою без врахування цих осіб буде порушенням їх прав.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд першої інстанції вважав можливим встановити такий порядок користування спірною квартирою, а саме, виділити у користування позивачці ОСОБА_1 житлову кімнату 6 площею 10,6 кв. м, відповідачці ОСОБА_3 разом з донькою та малолітньою онукою - житлову кімнату 8 площею 17,2 кв. м з балконом площею 1,08 кв. м, відповідачу ОСОБА_4 разом з малолітнім сином - житлову кімнату 7 площею 17,5 кв. м з балконом площею 1,08 кв. м Інші приміщення - коридор 1 площею 9,6кв.м., кухню 4 площею 7,0кв.м., ванну 2 площею 2,0кв.м., вбиральню 3 площею 1,1кв.м., кладову 5 площею 0,7кв.м. - залишити у спільному користуванні.

В даному випадку позивачці ОСОБА_1 виділяється окрема ізольована житлова кімната, про що вона фактично і просила суд, відповідачці ОСОБА_3 з членами її сім`ї - донькою та малолітньою онукою (тобто особами одного полу) виділяється також ізольована житлова кімната, відповідачу ОСОБА_4 з малолітнім сином (також особам одного полу) - прохідна кімната, суміжна з кімнатою відповідачки ОСОБА_3 . Відомостей про наявність конфлікту, спору між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо користування квартирою в справі немає. До того ж сторонами не оспорюється, що жодна із сторін на цей час фактично в квартирі не проживає, тому виділення кожному з співвласників в користування вказаних кімнат жодним чином не буде обмежувати/порушувати їх житлові права.

Доводи позивачки ОСОБА_1 про залишення в спільному користуванні сторін балкону в житловій кімнаті площею 17,2 кв. м. без визначення долі самої житлової кімнати суд першої інстанції вважав необґрунтованими. В той же час, судом прийнято рішення про необхідність виділення вказаної кімнати відповідачу ОСОБА_4 разом з малолітнім сином. Тому залишення балкону в спільному користуванні сторін, враховуючи наявність між ними неприязних особистих відносин, лише ускладнить ці відносини та не є ефективним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 у цій справі слід задовольнити частково.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України суд першої інстанції вважав необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20грн., тобто з кожного по 605,60грн.

Оскільки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В межах цієї справи позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн, на підтвердження здійснення яких подала договір про надання правової допомоги б/н від 13.03.2024, укладений з адвокатом Фельським С.Л., рахунок б/н від 13.03.2024 про оплату послуг за договором в розмірі 10000,00грн., акт приймання-передачі наданих послуг за договором б/н від 13.03.2024, квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 13.03.2024 на сплату 10000,00грн. Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному позивачкою розмірі. В даному випадку встановити з цих документів, в межах якої саме справи позивачці надані оплачені нею юридичні послуги, в якому саме обсязі, неможливо. Детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених у зв`язку з цим витрат позивачкою суду не надано і відповідно перевірити реальність, обґрунтованість, розумність, пропорційність понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, враховуючи, що відповідачі заперечують проти їх стягнення, неможливо. У зв`язку з цим, суд першої інстанції вважав необхідним в стягненні з відповідачів на користь позивачки витрат на правничу допомогу у цій справі відмовити.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.

Так, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції за вищезазначеним позовом позивача у цій справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (ухвала від 20.03.2024 року а.с. 17), хоча мало бути відкрито провадження за правилами загального, враховуючи, що у цій справі заявлені вимоги немайнового характеру, в ній немає ціни позову і вона не могла бути автоматично віднесена до малозначних в силу вимог ст. 19 ЦПК України (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).

В силу вимог ст. 274 ч. 2 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 ст. 274 цієї справи. Проте, в ухвалі суду першої інстанції від 20.03.2024 року про відкриття спрощеного провадження у цій справі відсутнє будь-яке мотивування у цій частині.

І хоча позивач ОСОБА_1 у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі не заявляла такої підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Проте, ця обов`язкова підстава для скасування судового рішення у цій справі в силу вимог ст. 376 ч. 3 ЦПК України має застосовуватись апеляційним судом незалежно від того, позивач ОСОБА_1 , як апелянт, свою апеляційну скаргу у цій справі такою підставою обґрунтовувала чи не обґрунтовувала.

Так як в силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 7 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо…суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що у цій справі мають місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.134-141) , який є батьком сторін (а.с. 97-98, 104, 106-116, 127-128).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 90-93) і після його смерті відкрилась спадщину а вигляді вказаної квартири.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 прийняли спадщину - кожна по 1/3 частині вищевказаної квартири шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом, спадкова справа №58/2022, в спадковому реєстрі № 69266312.

29.03.2023 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. відповідачці ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом - 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , реєстровий № 240 (а.с.150).

06.04.2023 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. позивачці ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом - 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , реєстровий № 270 (а.с.6, 152).

Право власності позивачки ОСОБА_1 (а.с.5) та відповідачки ОСОБА_3 кожної на 1/3 частину вказаної квартири зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.151, 153).

Згідно з інформацією Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 09.08.2022 (а.с.118) та від 13.03.2023 (а.с.123), наданої на запит приватного нотаріуса ЗМНО Лебідь О.А., на момент смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто станом на 30.04.2022, крім нього, за адресою: АДРЕСА_1 були також зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідач ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після батька ОСОБА_5 до нотаріуса не звертався, вважається таким, що прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав з ним за однією адресою. Свідоцтво про право на спадщину за законом не отримував.

На момент розгляду цієї справи позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.14), відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - в спірній квартирі (а.с.15-16).

Також в спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (донька відповідачки ОСОБА_3 ), малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (онука відповідачки ОСОБА_3 ), малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син відповідача ОСОБА_4 (а.с.123).

Згідно з технічним паспортом спірна квартира має загальну площу 67,86 кв. м, житлову -45,30кв.м. та складається з 3-х жилих кімнат - №8 площею 17,2 кв. м з балконом №1 площею 1,08 кв. м, №7 площею 17,5 кв. м з балконом №2 площею 1,08 кв. м та №6 площею 10,6 кв. м, а також кухні №4 площею 7,00 кв. м, коридору №1 площею 9,6 кв. м, ванної кімнати №2 площею 2,00 кв. м, туалету № 3 площею 1,1 кв. м, кладової №5 площею 0,7 кв. м (а.с. 7-8, 137-137 зворот).

Згідно з Витягом з ЄРДР від 25.09.2023 до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 23.09.2023 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст.125 КК за фактом нанесення їй 15.09.2023 сестрою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (а.с. 58).

Згідно з висновком судово-медичного спеціаліста №1720/с від 18.09.2023 виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження є легкими (а.с.59).

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №15848 від 06.11.2023 ОСОБА_3 03.11.2023 звернулась до поліції із заявою про те, що її сестра змінила замки за адресою: : АДРЕСА_1 (а.с.60).

Згідно з талоном-повідомлення єдиного обліку №9976 від 13.07.2023 ОСОБА_3 13.07.2023 звернулась до поліції із заявою про те, що 02.07.2023 її сестра ОСОБА_1 самовільно зайшла до квартири за адресою: : АДРЕСА_1 та без відома заявниці відкрила замок дверей кімнати, де знаходяться особисті речі заявниці (а.с.62).

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

В даному випадку, судом першої інстанції було правильно встановлено, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , кожному належить по 1/3 частині квартири. Право власності на вказану квартиру сторони набули в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_5 . Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, отримали відповідні свідоцтва і їх право власності зареєстровано в установленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця був зареєстрований з ним за однією адресою. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину він не отримав, однак це не позбавляє його право на спадщину, яка належить йому з моменту відкриття спадщини (день смерті спадкодавця). У зв`язку з цим, суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що інтереси відповідача ОСОБА_4 не повинні враховуватись при визначенні порядку користування квартирою, оскільки останній на момент смерті спадкодавця з ним фактично не проживав, із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто права на спадщину не має.

Також судом першої інстанції було дправильно встановлено і це не оспорюється сторонами (ст. 82 ч. 1 ЦПК України), що вони не досягли згоди щодо спільного користування зазначеною квартирою, між ними постійно виникають конфліктні ситуації з цього приводу. У зв`язку з тим, що квартира не підлягає поділу в натурі і на даний час жоден із співвласників не вимагає стягнення компенсації вартості своєї частки, суд першої інстанції правильно вважав необхідним встановити порядок користування нею.

Доводи відповідачів про наявність у позивачки іншого житла та відсутності необхідності в проживанні в спірній квартирі, суд першої інстанції правильно вважав безпідставними, оскільки на право власника вільно володіти та користуватись своїм майном не впливає місце проживання власника та наявність у нього іншого житла.

Проте, суд першої інстанції допустився помилки при вирішенні цієї справи в частині того, що: - у вищезазначеній спірній квартирі існує дві ізольовані та одна прохідна жилі кімнати, та, враховуючи, що у спірній квартирі ніхто фактично не проживає, то прохідну кімнату жилою площею 17,5 кв. м з балконом до неї можна виділити відповідачу ОСОБА_4 з його вищезазначеними зареєстрованими у цій квартирі членами сім`ї (які в ній також не проживають), а відповідачу ОСОБА_3 з її вищезазначеними зареєстрованими у цій квартирі членами сім`ї (які в ній також не проживають), - іншу ізольовану кімнату жилою площею 17,2 кв. м з балконом до неї, - хоча сторони у цій справі будь-яких позовних вимог у цій справі про виділення в особисте користування саме відповідачам будь-яких жилих кімнат чи підсобних приміщень загального користування, та у вигляді вищезазначених балконів у тому числі, у цій справі взагалі не заявляли.

Таким чином, суд першої інстанції у цій справі:

- порушив право ОСОБА_1 на залишення в її спільному із відповідачами користуванні всіх вищезазначених підсобних приміщень та зокрема балконів, які безпідставно виділив в окреме користування лише відповідачам разом із їх членами сім`ї, які цього, навіть, цього не просили у цій справі та у цій спірній квартирі фактично не проживають;

= чим у тому числі вийшов за межі позовних вимог сторін у цій справі, та зокрема позивача ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ст. 264 ч. 2 ЦПК України, за змістом якої: «При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог», в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не могли бути і не були предметом розгляду в суді першої інстанції;

= і такий вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог позивача ОСОБА_1 не можна вважати у цій справі ефективним способомзахисту порушеного права позивача ОСОБА_1 на підставі ст. 5 ч. 2 ЦПК України, оскільки такий спосіб захисту порушує права позивача і суперечить закону (У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону),

= оскільки, предметом виділу в окреме користування будь-кого із співвласників у цій спірній квартирі без переобладнання могла бути за його позовом в силу вимог ст. 54 ЖК України лише ізольована кімната (коментар: ізольованою є кімната, яка має окремий вихід у коридор загального користування або із квартири (на сходову клітину, на вулицю або у двір), ізольовані кімнати можуть бути суміжними, якщо одна стіна у них спільна, і не суміжними, якщо вони розташовані на протилежних сторонах коридору або на одній тій самій стороні коридору, але між ними знаходяться інші жилі або нежилі приміщення; до ізольованих відносяться також кімнати, в спільній стені яких мається связуючий їх двірний пройом, але у кожної є окремий вихід в коридор загального користування або із квартири);

= отже, предметом виділу в окреме користування без переобладнання спірної квартири одночасно двохвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із зареєстрованими у цій квартирі членами їх сімей могли бути лише дві інші суміжні кімнатижилими площами 17,2 кв. м та 17, 5 кв. м і лише одночасно(оскільки жила кімната площею 17,2 кв. м має вихід у жилу кімнату площею 17,5 кв. м і лише остання має вихід у коридор (план квартири - а.с.8), можливо, навіть, з двома балконами, так як, як встановлено апеляційним судом, у спірній квартирі ізольованою у спірній квартирі є лише одна кімната жилою площею 10,6 кв. м, яка може бути виділена апеляційним судом позивачу ОСОБА_1 в особисте користування за згодою останньої без компенсації, враховуючи, що на 1/3 частку власності кожного із співвласників у цій справі приходиться більше жилої площі, а саме: 15,1 кв. м (розрахунок: жила площа спірної квартири 45,3 кв. м /3).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони позивача ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), позов ОСОБА_1 задовольнити, виділити ОСОБА_1 в особисте користування окрему (ізольовану) кімнату житловою площею 10,6 кв. м. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; усі підсобні приміщення зазначеної квартири: кухня 7 кв. м., коридор 9,6 кв. м., ванна кімната 2 кв. м., вбиральня 1,1 кв. м, кладова 0,7 кв. м, балкони (обидва - ст. 5 ч. 2 ЦПК України, оскільки ще не визначений порядок користування між співвласниками з приводу інших двох суміжних жилих кімнат взагалі) залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення позову та апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах у цій справі, - відповідачі не мають права на компенсацію за рахунок позивача будь - яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, - з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесені документально підтверджені судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн. (розрахунок: судовий збір за позовну заяву у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1) + судовий збір за апеляційну скаргу у розмірі 1816,80 грн. (а.с. 190)) по 1514,00 грн. (розрахунок: 3028,00 грн./2) з кожного із відповідачів окремо та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. (розрахунок: зменшений до 4000,00 грн. апеляційним судом з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України загальний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10000,00 грн. (а.с. 69-71) + зменшений до 2000,00 грн. апеляційним судом з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України загальний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6000,00 грн. (а.с. 186-190).

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що визначений судом порядок користування вищезазначеною квартирою у цій справі у подальшому може бути змінений судом за позовом її співвласників окремо від цієї справи в разі зміни (відпадіння) обставин, які були підставою для його визначення судом за цим судовим рішенням суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2024 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в особисте користування окрему (ізольовану) кімнату житловою площею 10,6 кв. м. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Усі підсобні приміщення зазначеної квартири: кухня 7 кв. м., коридор 9,6 кв. м., ванна кімната 2 кв. м., вбиральня 1,1 кв. м, кладова 0,7 кв. м, балкони залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн. по 1514,00 грн. з кожного із відповідачів окремо та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. по 3000,00 грн. з кожного із відповідачів окремо.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 27.12.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.