Провадження № 2/686/63/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі - Сірої Д.І.,

за участю: представника позивача - Сергійчука Ю.Ю.,

представників відповідачів - Залуцького В.Н., Банашко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом компанії «Central International Inc» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійним договорів та відновлення становища, яке існувало до порушення,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року компанія «Central International Inc» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійним договорів та відновлення становища, яке існувало до порушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року у цивільній справі № 2/2929/09 позов компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної злочином, зі зверненням стягнення на забезпечені арештом кошти та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC» 3238515 грн. 00 коп. основного боргу та 321600 грн. 00 коп. упущеної вигоди, всього 3560115 грн. 00 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2009 року апеляційні скарги відхилено, Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 24 грудня 2009 року відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2009 року.

На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду 08 травня 2009 року видано виконавчий лист №2-2929 від 08.05.2009 року про стягнення коштів у розмірі 3560115 грн., з ОСОБА_1 на користь компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC».

04.12.2009 року компанія «CENTRAL INTERNATIONAL INC» звернулася із заявою до Міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції та пред`явила до виконання виконавчий лист №2-2929 від 08.05.2009року про стягнення коштів у розмірі в розмірі 3560115 грн., з ОСОБА_1 на користь компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC».

07.12.2009 року головним державним виконавцем Міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Перепелюк О.П. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 16340505. В рамках вищевказаного виконавчого провадження на квартиру АДРЕСА_1 було накладено арешт.

22.02.2011 року ОСОБА_6 з метою виведення з під арешту квартири АДРЕСА_1 було подано позовну заяву про виключення майна з акту опису та зняття арешту. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог вона просила визнати за нею право особистої власності на квартиру АДРЕСА_2 , виключити квартиру з акту опису та зняти арешт з неї.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року у справі №2/2218/2756/11 позов задоволений частково. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,7 кв.м.. Виключено з акту опису майна, складеного 25.03.1998 року слідчим прокурором м. Хмельницького та з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Першого Хмельницького міського управління юстиції від 04.03.2010 року 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20 червня 2013 року Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року та Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20.06.2013 року залишено без змін.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 достеменно знали, що квартира АДРЕСА_1 за рішення суду є їх спільною частковою власністю із часткою по 1/2 у кожного на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2013 року, адже кожен з них приймав участь у справі та оскаржували вказане рішення.

В подальшому, 19.08.2014 року, незважаючи на те, що у власності ОСОБА_6 перебуває лише 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , про що ОСОБА_6 достеменно знала, усвідомлюючи значення своїх дій, відчужила за Договором купівлі-продажу квартири від 19.08.2014 року квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ..

Таким чином, ОСОБА_6 розпорядилася цілою квартирою, всупереч тому, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2013 року їй на праві приватної власності належало лише 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Більше того, договір купівлі-продажу від 19.08.2014 року був укладений за згодою батька - ОСОБА_1 , за яким тим же рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2013 року визнано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

12.06.2018 року за договором дарування квартири, ОСОБА_2 подарував (передав безоплатно у власність) а ОСОБА_3 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, не отримавши позитивне рішення суду про визнання права власності на всю квартиру за ОСОБА_4 , використовуючи дублікат Договору купівлі-продажу, посвідченого 09.11.1994 року, з метою недопущення звернення стягнення на квартиру у зв`язку із відкритим виконавчим провадженням, ОСОБА_1 через договір купівлі-продажу та дарування відчужив квартиру на свою дружину ОСОБА_3 .

Такі дії ОСОБА_1 є недобросовісними та спрямовані на уникнення юридичної відповідальності пов`язаної із зверненням стягнення на майно боржника, та є фраудаторним з огляду на наступне: договір купівлі-продажу квартири від 19.08.2014 року, укладений між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), договір дарування від 12.06.2018 року укладений між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарована) були укладені:

-за наявності рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2013 року у справі №2/2218/2756/11 яким за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнано право власності по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та у період відкритого виконавчого провадження № 16340505 про стягнення коштів у розмірі в розмірі 3560115 грн.; були укладені в тому числі за безоплатним договором із особами, що мали родинні стосунки, а саме: ОСОБА_4 - перша дружина ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - син ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - дружина ОСОБА_1 ; згідно із відомостями реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, у ОСОБА_1 відсутнє інше майно, за рахунок якого можна було б погасити наявну заборгованість.

Вищевказане однозначно дає підстави вважати, що ОСОБА_1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника, оскільки знаючи про наявні у нього грошові зобов`язання перед компанією «CENTRAL INTERNATIONAL INC», та знаючи що у випадку примусового виконання рішення суду, квартиру буде реалізовано для погашення боргу, він відчужив вказану квартиру на свою дружину з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. Відтак, договори є недійсним з огляду на їх фраудаторність.

Належним способом захисту є відновлення становища яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), і для повернення майна боржнику оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається.

З врахуванням наведеного позивач просить: визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 19.08.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; визнати недійсним Договір дарування квартири від 12.06.2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/2 ОСОБА_1 ; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, оскільки на момент вчинення оспорюваного правочину в 2014 році ОСОБА_1 не перебував у шлюбі з ОСОБА_4 .. Вказана квартира ніколи не була зареєстрована за ОСОБА_1 , згідно рішення суду. ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу відчужила всю квартиру, в т.ч. і частки належної ОСОБА_1 . При цьому немає доказів, що на вказану квартиру було накладено арешт у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , та доказів фраудаторності правочинів. В рішенні суду про стягнення коштів з ОСОБА_1 зазначений спосіб його виконання, і доказів, що виконати його в інший спосіб неможливо, немає. Повернення у власність ОСОБА_8 частки квартири не можливе, оскільки він не був її власником.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав зазначених представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 . Також суду пояснив, що ОСОБА_4 коли відчужувала квартиру, то скористалась дублікатом договору купівлі-продажу, при цьому ОСОБА_1 не вчиняв будь-яких дій. ОСОБА_4 порушила права ОСОБА_1 і не повертає йому коштів за половину квартири. Тому немає підстав стверджувати, що ОСОБА_1 вчиняв якісь дії щоб приховати майно. Доказів щодо відсутності у нього іншого майна не надано.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку,

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року у цивільній справі № 2/2929/09 позов компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної злочином, зі зверненням стягнення на забезпечені арештом кошти - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC» 3238515 грн. 00 коп. основного боргу та 321600 грн. 00 коп. упущеної вигоди, всього 3560115 грн. 00 коп., допустивши звернення стягнення на арештовані в якості забезпечення цивільного позову кошти, що знаходяться на рахунках компанії „Union Global Capital" № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в швейцарському банку „Union Bancaire Privee". В решті позовних вимог фірми „CENTRAL INTERNATIONAL INC" відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2009 року апеляційні скарги відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 24.12.2009 року відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2009 року.

На підставі вказаного рішення Хмельницького міськрайонного суду 08.05.2009 року видано виконавчий лист №2-2929/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC» коштів у розмірі 3560115 грн., допустивши звернення стягнення на арештовані в якості забезпечення цивільного позову кошти, що знаходяться на рахунках компанії „Union Global Capital" № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в швейцарському банку „Union Bancaire Privee".

04.12.2009 року компанія «CENTRAL INTERNATIONAL INC» звернулася із заявою до Міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції та пред`явила до виконання вищевказаний виконавчий лист №2-2929 про стягнення з ОСОБА_1 на користь компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC» коштів у розмірі в розмірі 3560115 грн.

07.12.2009 року головним державним виконавцем Міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Перепелюк О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 16340505.

На даний час вказане виконавче провадження відкрите та перебуває на примусовому виконанні.

Також судом встановлено, що в порядку виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2006 року, яким ОСОБА_1 було засуджено за ст.ст.190 ч.2, 358 ч.ч.2,3, ст.263 ч.1 КК України, та звільнено від відбування покарання за спливом строків давності, керуючись ст.409 КПК України, Хмельницький міськрайонний суд постановою від 25.05.2007 року постановив: кошти в сумі 205091,25 доларів США, які знаходяться під арештом на рахунку компанії „Union Global Capital" № НОМЕР_1 в швейцарському банку „Union Bancaire Privee" на ім`я ОСОБА_1 - належать ОСОБА_5 та підлягають поверненню на користь останнього.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10.07.2007р. постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2007р. залишено без змін.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року у справі №2/2218/4912/11 позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,7 кв.м.. Виключено з акту опису майна, складеного 25.03.1998 року слідчим прокуратури м. Хмельницького та з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Першого Хмельницького міського управління юстиції від 04.03.2010 року 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20 червня 2013 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20.06.2013 року залишено без змін.

При розгляді справи №2/2218/4912/11 судами було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.06.1987р. по 24.01.1997 року, а 09.11.1994 року між позивачем та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

У зв`язку із укладенням шлюбу 08.02.2002р. ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

Вказана квартира придбана у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 і є їх спільною сумісною власністю, що фактично визнано ними у суді першої та апеляційної інстанції, так як з позовної заяви, їх пояснень, апеляційної скарги слідує, що ними щодо цієї квартири було досягнуто усної угоди за якою квартира перейшла у власність позивача, яка у зв`язку з цим відмовилася від вимог про стягнення аліментів на дитину, тобто відповідач ОСОБА_1 , за такої умови розпорядився своєю частиною квартири у спільному майні подружжя.

Разом з цим, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що діючий на той час КпШС не передбачав укладення такої угоди, а також, що офіційно колишнє подружжя не оформило таку угоду про перехід права власності до позивача, а тому спірна квартира у відповідності до діючої на час правовідносин ст.22 КпШС України є їх спільною сумісною власністю.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що спірна квартира: придбана не до укладення шлюбу; отримана в період шлюбу, але не в дар і не в порядку спадкування, а тому не є власністю одного із подружжя (ст.24 КпШС).

За таких обставин, враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , було визнано за ОСОБА_4 право власності на частки вказаної квартири, а іншу частку зазначеної квартири залишено у власності відповідача ОСОБА_1 .

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Незважаючи на рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року у справі №2/2218/4912/11, 19.08.2014 року ОСОБА_6 відчужила за Договором купівлі-продажу квартири від 19.08.2014 року всю квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , який як неповнолітній діяв за згодою матері - ОСОБА_3 та згодою батька - ОСОБА_1 .

Також, згідно п.9 вказаного Договору заява про згоду на укладення даного договору від колишнього чоловіка Продавця - ОСОБА_1 , посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. 19.08.2014р. за реєстровим №1671.

Таким чином, ОСОБА_6 розпорядилася цілою квартирою, всупереч тому, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 квітня 2013 року їй на праві приватної власності належало лише 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . В свою чергу ОСОБА_1 знаючи про належність йому та ОСОБА_4 кожному по частці вказаної кварири, надав згоду останній, як колишній чоловік на відчуження всієї квартири на користь свого сина - ОСОБА_2 , який як неповнолітній, також діяв за його згодою.

12.06.2018 року за договором дарування квартири, ОСОБА_2 подарував (передав безоплатно у власність), а ОСОБА_3 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 .

Вищевказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року у цивільній справі № 2/2929/09; ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2009 року; ухвалою Верховного Суду України від 24.12.2009 року; дублікатом виконавчого листа № 2/2929/2009; заявою компанії «CENTRAL INTERNATIONAL INC» від 04.12.2009р. №1-12; постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2009р. ВП№16340505; інформацією про виконавче провадження ВП№16340505; рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року у справі №2/2218/4912/11; ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20 червня 2013 року; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 року; копією Договору купівлі-продажу від 09.11.1994р.; копією Договору купівлі-продажу квартири від 19.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1674; копією Договору дарування від 12.06.2018р. зареєстрованого в реєстрі за №1166; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 317598795 від 14.12.2022р., щодо об`єкта № 327554113 від 30.03.2023р.; постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2007 року; ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10.07.2007р. в справі № 11-466/2007; матералами інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст. 203 ЦК України).

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Для визнання правочину фіктивним підлягає встановленню наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до положень статті 234 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року справа №369/11268/16-ц, Велика Палата зробила висновок, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №755/17944/18, Верховний Суд зазначив, що договором, який вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Згідно ч.3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.

До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_1 : будучи боржником перед позивачем за рішенням суду про стягнення шкоди заподіяної злочином в справі № 2/2929/09 в загальній сумі 3560115 грн.; достовірно знаючи про рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року у справі №2/2218/4912/11, яким за ним визнано право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , надав згоду колишній дружині ОСОБА_4 на відчуження всієї квартири, в т.ч. і його частки на користь його сина - ОСОБА_2 , який будучи на той час неповнолітнім, діяв за його згодою; син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в подальшому подарував вказану квартиру своїй матері, дружині - ОСОБА_1 ; згідно відомостей Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 16.10.2023р. ОСОБА_1 на даний час так і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 317598795 від 14.12.2022р. щодо суб`єкта - фізичної особи ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ), за останнім не зареєстровано на праві власності будь-якого іншого нерухомого майна.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2007 року кошти в сумі 205091,25 доларів США, які знаходяться під арештом на рахунку компанії „Union Global Capital" № НОМЕР_1 в швейцарському банку „Union Bancaire Privee" на ім`я ОСОБА_1 - належать ОСОБА_5 та підлягають поверненню на користь останнього.

У зв`язку з наведеним слід дійти висновку, що в даному випадку дії ОСОБА_1 при укладенні оспорюваних правочинів, можна констатувати, як зловживання правом на шкоду правам інших осіб з метою уникнення звернення стягнення на належне йому нерухоме майно, а саме частки квартири АДРЕСА_1 , при примусовому виконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.04.2013 року у цивільній справі № 2/2929/09.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що рішення суду у цивільній справі № 2/2929/09 до цього часу боржником не виконане.

Відповідачем ОСОБА_1 та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження: виконання ним рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року у цивільній справі № 2/2929/09 в повному обсязі, а також, що оспорювані правочини були спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків; наявності у нього іншого майна за рахунок якого можливе виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.05.2009 року у цивільній справі № 2/2929/09.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги компанії «Central International Inc» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання недійним договорів та відновлення становища, яке існувало до порушення, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПУ України з відповідачів слід стягнути на користь позивача 12697,28 грн. судового збору, в рівних частинах з кожного по 3174,32грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 16, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 215, 216, 234, 655, 717 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений 19.08.2014 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №1674.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 12.06.2018 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папкою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №1166.

Відновити становище, яке існувало до порушення прав, шляхом повернення частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі частки ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_6 ) на користь компанії «Central International Inc» (тимчасовий офіс: 29018, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 19) 12697,28 грн. судового збору, в рівних частинах з кожного по 3174,32грн..

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: компанія «Central International Inc» (тимчасовий офіс: 29018, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 19).

Відповідачі: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ); ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_6 ).

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: 29018, м.Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/2).

Дата складання повного тексту рішення суду - 03.01.2025 року.

Суддя: