Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

гол овуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Годлюк А.В.,

представників позивача ОСОБА_1 , Ткачук А.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, переданих на зберігання,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021р. ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 96560 доларів США та 15600 ЄВРО.

В обґрунтування позову вказала, що за час спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 , ведення спільного господарства і бізнесу, отримано (зароблено) грошові кошти в іноземній валюті (долари США, Євро), які зберігали в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з поїздкою до Німеччини та перебування ОСОБА_5 на реабілітації у приватному пансіонаті для людей похилого віку, позивачка повідомила сину ОСОБА_5 - ОСОБА_2 про необхідність наглядати за будинком та провідувати батька.

Дізнавшись про те, що позивачка на кілька місяців виїжджає з України до Німеччини, 27.01.2021р. ОСОБА_2 запропонував позивачці передати йому на зберігання грошові кошти в іноземній валюті, які знаходились в будинку АДРЕСА_2 садово-городницького товариства "Барвінок", на час поїздки за кордон.

Довіряючи ОСОБА_2 , позивачка погодилась на вказану пропозицію передати йому кошти на тимчасове зберігання, але попросила надати письмову розписку, яка підтверджувала б вказаний факт передачі.

Відповідач ОСОБА_2 спочатку заперечував щодо розписки, але після наполягань, перерахувавши грошові кошти, які знаходилися в п`яти згортках, власноруч написав письмову розписку наступного змісту: "30000$ 15600€ 60000$ 813$ 5747$ Я взял на сохранение".

При цьому, вносити до розписки іншу інформацію - хто, коли та від кого отримав вказані кошти, відповідач ОСОБА_2 категорично відмовився. Дату повернення коштів відповідач в розписці також не вказав, оскільки точна дата повернення позивачски із-за кордону була невідома. У розписці позивачка власноручно написала дату її складення 27.01.2021.

Того ж дня вказану розписку ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 .

Загальна сума коштів у іноземній валюті, які позивачка передала на зберігання ОСОБА_2 становить 96560,00 доларів США та 15600,00 ЄВРО (згідно курсу НБУ на 27.01.2021р. - 3251372,00 грн).

У червні 2021 року ОСОБА_4 повернулась із Німеччини до України, однак відповідач відмовився повідомляти місцезнаходження її чоловік ОСОБА_5 а також повертати грошові кошти у розмірі 96560,00 доларів США та 15600,00 ЄВРО.

Враховуючи вищезазначене, та оскільки врегулювання спору не дало позитивних результатів, ОСОБА_4 просить вимоги позовної заяви задовольнити.

ОСОБА_2 у відзиві від 08.07.2022р. зазначив, що ОСОБА_4 ніколи не перебувала у шлюбі з його батьком ОСОБА_5 , а єдиною дружиною його батька з 10.01.1971р. є його мама - ОСОБА_6 .

Відповідач стверджує, що ОСОБА_4 дійсно приживала у будинку №15 садово-городницького товариства "Барвінок", здійснювала прибирання та доглядала за будинком, готувала їжу, допомагала батьку. Разом з тим, ОСОБА_4 ніколи не перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 та не є членом родини ОСОБА_7 .

У січні 2021р. ОСОБА_5 захворів та попросив відповідача поїхати в заміський будинок і забрати грошові кошти, які належать родині ОСОБА_7 . Виконуючи розпорядження батька, 25.01.2021р. відповідач забрав грошові кошти. Запідозривши нестачу, відповідач перерахував грошові кошти та зазначив суми на окремому папірці, який залишив у будинку на місці зберігання коштів для подальшого з`ясування з батьком питання про нестачу частини коштів, а саме: 30 000 доларів США; 15 600 євро; 60 000 доларів США; 813 доларів США; 5747 доларів США.

Відповідач вказує, що жодного договору зберігання коштів з позивачкою ніколи не укладав і ніколи не отримував від неї на зберігання кошти в сумі 96560,00 доларів США та 15600,00 Євро, жодних розписок про отримання коштів ніколи не писав.

Після повернення батька з лікарні додому, ОСОБА_2 вищезазначені грошові кошти передав йому.

З приводу неправомірних дій ОСОБА_8 подано відповідні заяви до Відділу поліції, відомості внесено до ЄРДР та здійснюється досудове розслідування.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З пояснень сторін вбачається, що в січні 2021 року відповідач, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності ОСОБА_4 взяв грошові кошти в сумі 96560,00 доларів США та 15600,00 Євро, про що вказав на аркуші паперу: "30000$ 15600€ 60000$ 813$ 5747$ Я взял на сохранение" (а.с.13). У розписці позивачка власноручно написала дату її складення 27.01.2021.

Позивач стверджує, що запис "30000$ 15600€ 60000$ 813$ 5747$ Я взял на сохранение" (а.с.13) свідчить про укладення договору зберігання з відповідачем. При цьому, даний запис не містить даних щодо сторін договору (ПІБ, адреси проживання, паспортні дані та ін.), предмету грошового зобов`язання, терміну виконання зобов`язання. Власноручно підписи під даним записом сторони не поставили.

Позивач правовими підставами для повернення коштів визначає, зокрема, статті 936 938, 949 ЦК України.

Положенням ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно ч.1.2 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

За змістом ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Приписами ч.1 ст.937 ЦК України передбачено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України також визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно ст.938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Аналізуючи вищевказані норми Закону на предмет укладення договору зберігання між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слід дійти висновку, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме щодо: предмету договору, прав та обов`язків сторін, строку виконання грошового зобов`язання. Вказане також підтверджується неузгодженістю сторін під час надання пояснень в судовому засіданні.

Сторонами не дотримано письмової форми договору зберігання, визначеної ст.937 ЦК України, оскільки такий не підписано ні позивачем, ні відповідачем.

Таким чином, суд приходить до переконання, що договір зберігання сторонами не укладено, належних доказів протилежного позивачем суду не надано.

На переконання суду, показання свідків не можуть бути належними доказами укладення договору зберігання на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відеозаписи надані представниками позивача та оглянуті в судовому засіданні також не містять переконливих даних щодо укладення договору зберігання між сторонами.

Враховуючи, що не дотримано письмової форми договору зберігання, не досягуто згоди щодо всіх істотних його умов, а відповідач категорично заперечує щодо укладення договору зберігання на суми 96560,00 доларів США та 15600,00 Євро, свій підпис під таким не ставив, будь які інші обставини, на які посилаються сторони (наявність/ відсутність сімейних відносин, спільного проживання та спільних доходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) не мають значення для встановлення факту укладення договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та його умов.

Оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів укладення договору зберігання суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, переданих на зберігання.

Керуючись ст. ст. 5,12,13,81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. П. Маслак