Провадження № 2/521/446/24
РІШЕННЯ

Іменем Україна

01 листопада 2024 р. м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Роїк Д.Я.

за участю секретаря судових засідань Каліній П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , треті особи : Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» , Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» з позовом до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 17.06.2010 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі №2-1274/10 було задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Укрпромбанк» про визнання кредитного, іпотечного та договору поручительства недійсними, відшкодування збитків та моральної шкоди: Визнано недійсним кредитний договір №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк. Оскільки судом не були застосовані правові наслідки визнання недійсним даного кредитного договору у порядку ст. 216 ЦК України, а відповідач весь цей час безпідставно користувався коштами, які є власністю ТОВ«Укрпромбанк» (правонаступником якого за вищевказаним кредитним договором є ТОВ«Консалт Солюшенс»), виникла необхідність у застосуванні наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 12580 дол. США 00 центів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Роїк Д.Я.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 27.09.2022 року позов задоволено. Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, місцезнаходження: 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) грошових коштів у сумі 12 580 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) доларів США 00 центів. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, місцезнаходження: 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) судові витрати у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач 13.03.2023 року звернувся до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 18.04.2023 року заява ОСОБА_1 було задоволено, заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 27.09.2022 року було скасовано, справу було призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_1 , від 15.08.2023 року, згідно яких позовні вимоги не визнаються ним у повному обсязі. Просив застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності, та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 24.10.2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу було призначено до розгляду по суті.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16.04.2024 року до участі у справі в якості третіх осіб, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (01133, місто Київ, вул. Щорса, будинок 36-Б, ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ).

В судове засідання представник позивача не з`явився, матеріали справи містять заяву щодо розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача- адвокат Сухецька С.М. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві.

Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав:

Згідно вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

05.03.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №123-013/ФКВІП-08, а також додатковий договір №1/123-013/ФКВІП-08 від 13.06.2008 року.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2010 року по справі №2-1274/10 кредитний договір №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укрпромбанк» визнано недійсним. Також недійсними визнані іпотечний договір №123-013/ZФКВІП-08, посвідчений 05.03.2008 року за реєстровим №2213, Гашовою В.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, з урахуванням змін внесених договором, що посвідчений 13.06.2008 року за реєстровим №5772, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та договір поруки №123-013/ZФПОР-08 від 05.03.2008 року, з урахуванням змін, внесених договором №1/123-013/ZФПОР-08 від 13.06.2008 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили 27.06.2010 року.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір про передачу активів та Кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк».

27.07.2010 року на підставі Договору про передачу активів та Кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010 року за Актом приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ ТОВ «Укрпромбанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло наступні договори щодо відповдіача ОСОБА_1 . Кредитний договір №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року; Іпотечний договір №123-013/ZФКВІП-08 від 05.03.2008 року; Договір поруки №123-013/ZФПОР-08 від 05.03.2008 року; Додатковий договір до Договору поруки №1/123-013/ZФПОР-08 від 13.06.2008 року; Додатковий договір до Кредитного договору №1/123-013/ФКВІП-08 від 13.06.2008 року; Додатковий договір про внесення змін до Іпотечного договору від 13.06.2008 року; Кредитну справу.

Відповідно до п.4 вказаного Договору «Передача Прав Вимоги Укрпромбанку на користь Дельта Банку» в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Укрпромбанк цим передає (відступає). Дельта Банку Права. Вимоги за Кредитними та Забезпечувальними Договорами, що забезпечують виконання Кредитних Зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим Кредитором) у зазначених зобов`язаннях. Відповідно до положень ст. 516 Цивільного кодексу України, відступлення Укрпромбанком Прав Вимоги за Кредитними та Забезпечувальними Договорами до Дельта Банку не вимагає отримання згоди Боржників. Праве Вимоги оцінено за справедливою вартістю на підставі Договору № 20/04, укладеного між Укрпромбанком та ТОВ «Експертно-оціночна компанія» 20 квітня 2010. року, та Договору на проведення рецензування, укладеного між Укрпромбанком та ТОВ Будфінанс-Консалт» 12 травня 2010 року.

Внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку Прав Вимоги до Боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від Боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за Кредитними та Забезпечувальними договорами.

Відповідно до підп 4.3. п.4 Договору Дельта Банку у власність переходять (відступаються) Права Вимоги за зобов`язаннями, визначеними в пп.1.7., 4.1. цього Договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент передачі.

Вказаним Договором було передано новому кредитору право вимагати від Боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за Кредитними та Забезпечувальними договорами. Інші права та/чи обов`язки вказаним Договором не передавалися.

21.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236.

За змістом пункту 1 цього Договору Банк відступає Новому кредитору належні Банку права вимоги до Боржників зазначених у Додатку № 1 Договору, в тому числі, права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 110 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року до ТОВ перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року, іпотечним договором №123-013/ZФКВІП-08, посвідченим 05.03.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В., за реєстровим №2213, разом зі всіма з усіма додатками, додатковими договорами та угодами до них.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісна передача прав вимоги за кредитним договором №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» відбувалася 27.07.2010 р. на підставі договору від 30.06.2010 р.

Станом на 30.06.2010 р. та 27.07.2010 р. кредитні зобов`язання відповідача за кредитним договором №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року були визнані недійсними, та їх виконання було припинено, на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2010 року по справі №2-1274/10, яке набрало законної сили.

Жодним із кредиторів вказане судове рішення не оскаржувалося.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №905/635/18, у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора .

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

На момент передачі права вимоги за кредитним договором №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року, вказаний договір було визнано недійсним, а отже рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2010 року по справі №2-1274/10 спростована презумція правомірності вказаного правочину, а отже всі права, набуті сторонами правочину за ним, не підлягають здійсненню, а створені обов`язки не підлягають виконанню.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що на момент первісної передачі (переходу) прав вимоги від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» у ТОВ «Укрпромбанк» не існувало права Вимоги за кредитними зобов`язаннями до відповідача ОСОБА_1 , а отже воно не могло бути переданим іншим особам, в тому числі ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, фактично відбулося відступлення неіснуючого обсягу права вимоги, яке не породжує відповідальності боржника перед новим кредитором.

Оскільки у ПАТ «Дельта Банк» не виникло права вимоги до ОСОБА_1 за вказаними зобов`язаннями, у нього було відсутнє й право на передачу будь-яких прав та вимог за кредитним договором №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року до ОСОБА_1 третій особі - ТОВ «Консалт Солюшенс».

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 будь-яких зобов`язань та відповідальності перед ТОВ «Консалт Солюшенс».

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.08.2023 року у справі № 910/19199/21 (провадження № 12-45гс22) той факт, що первісний кредитор передає новому кредитору вимогу, яка припинилася, є підставою для відповідальності первісного кредитора перед новим кредитором.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості звернутись з позовом до первісного кредитора, ТОВ «Укрпромбанк», для захисту своїх прав.

Аналізуючи вказані обставини суд приходить до висновку про відсутність у ТОВ «Консалт Солюшенс» права вимоги до відповідача ОСОБА_1 та відсутність відповідальності ОСОБА_1 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» на підставі кредитного договору №123-013/ФКВІП-08 від 05.03.2008 року, у зв`язку чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282, пунктами 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, місцезнаходження: 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , про застосування наслідків недійсності правочину - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.Я. РОЇК