ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2204/23Головуючий у 1-й інстанції Гудима І.В.
Провадження № 22-ц/817/79/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника заявника - адвоката Кметика В.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №598/2204/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2023 року (постановлену суддею Гудимою І.В.) в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Збаразький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просила встановити той факт, що її мати - ОСОБА_2 була полькою за національністю та була громадянкою Республіки Польща, а також той факт, що вона - ОСОБА_1 є полькою за національністю.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті провадження, з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кметик В.Я. просить вказану ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на правові висновки, що містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №398/4017/18 та від 01 лютого 2018 року у справі 760/19921/16-ц, оскільки у цих справах розглядались не лише заяви про встановлення юридичних фактів, а також були наявні позовні вимоги про внесення змін до відповідних актових записів заінтересованою особою.

Звертає увагу також на те, що позивачкою не заявлялось жодних вимог, які могли б стосуватись публічно-правових аспектів та підлягати розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кметик В.Я. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів зазначених у ній та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Так, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити той факт, що її мати - ОСОБА_2 була полькою за національністю та була громадянкою Республіки Польща, а також той факт, що вона - ОСОБА_1 є полькою за національністю.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту належності до певної національності та громадянства не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини 2 цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте, у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно статті 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 вказавши, що у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

Схожих за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19), а також Верховний Суд у постановах від 30 січня 2020 року у справі № 754/7901/19 (провадження № 61-16791св19), від 18 березня 2020 року у справі № 761/36561/19 (провадження № 61-21818св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 759/13784/19 (провадження № 61-1024св20).

Отже, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності чи громадянства та внесення запису про національність певної особи, питання, порушене заявником у поданій до суду заяві не підлягає розгляду в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 січня 2024 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.