15.01.2024 Єдиний унікальний № 371/1913/23
провадження № 2-н/371/2/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/1913/23

Провадження № 2-н/371/2/24

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати електричної енергії,

У С Т А Н О В И В :

Представник стягувача звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, посилаючись на наявність у боржника ОСОБА_1 заборгованості з оплати електричної енергії.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 163 ЦПК України передбачені вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема, відповідно до п. 4 та п. 5 ч.2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що представником стягувача не дотримано вимог статті 163 ЦПК України.

Так, в заяві про видачу судового наказу представник стягувача вказує на те, що ТОВ «Київська обласна ЕК» не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачем. Дані, що необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії. Відомості про обсяги спожитої боржником електричної енергії для формування платіжних документів були отримані шляхом електронного обміну даними від ДТЕК «Київські регіональні електромережі» до ТОВ «Київська обласна ЕК».

На підставі отриманих від ДТЕК «Київські регіональні електромережі» відомостей, представником заявника ТОВ «Київська обласна ЕК» здійснено розрахунок заборгованості боржника за електроенергію згідно тарифів для побутових споживачів (населенню), встановлених Кабінетом Міністрів України тарифів.

Проте, з доданих до заяви про видачу судового наказу документів, визначити обсяги спожитої боржником електроенергії за спірний період неможливо.

Так, в заяві про видачу судового наказу вказано, що борг у розмірі 9340,02 грн виник за період з червня 2023 року до листопада 2023 року. До заяви представник заявника додав рахунок за спожиту електроенергію № за червень 2022 року від 30 червня 2022 року, з якого вбачається, що останні показники лічильника зафіксовані на позначці 24283, попередні 24004. Також представник позивача додав рахунок за спожиту електроенергію № за листопад 2023 року від 30 листопада 2023 року, з якого вбачається, що останні показники лічильника зафіксовані на позначці 28266, попередні -24004.

Проте хоча в особовій картці споживача ці показники не відображені, останні показники зафіксовані в липні 2020 року. Таким чином встановити достовірно обсяг спожитої електроенергії також неможливо, що унеможливлює з?ясування достовірності відображених у рахунку даних.

До заяви не долучена інформація за підписом відповідальної особи ДТЕК «Київські регіональні електромережі» про фактичний обсяг розподіленої електричної енергії за фізичною точкою комерційного обліку споживача ОСОБА_1 , на підставі якої представником заявника здійснено нарахування заборгованості за спожиту електроенергію.

Крім того, в заяві про видачу судового наказу зазначено, що ОСОБА_1 до 1 січня 2019 року була споживачем ПрАТ «Київобленерго», в силу п. 13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 8 постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, враховуючи факт споживання електричної енергії та здійснення часткових оплат виставлених постачальником рахунків, вважається, що уклала договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400318759.

Проте, доказів зазначених обставин до заяви не долучено. З доданих до заяви документів неможливо встановити факт укладення саме ОСОБА_1 договору про постачання електричної енергії щодо об?єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру № 377238 від 22 грудня 2023 року адреса зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 : квартира під номером АДРЕСА_2 . Будь-яких документів, які б підтверджували право користування або власності ОСОБА_1 на об?єкт, до якого надавались послуги, в період, коли утворилася заборгованість, а також станом на дату подачі відповідної заяви про видачу судового наказу не додано.

Заявник не позбавлений можливості отримати інформацію щодо власника об`єкта нерухомості за допомогою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, доступ до якого є відкритим.

Недоведеність заявником факту приєднання споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, а також відсутність доказів про право власності чи право користування боржником об?єктом, до якого вказані послуги надавалися, є підставою для відмови у видачі судового наказу за цією заявою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що представником стягувача у заяві про видачу судового наказу не зазначено обставини, на яких ґрунтуються вимоги, зокрема не вказано обсяг спожитої боржником електроенергії та не наведено розрахунок заборгованості. До заяви про видачу судового наказу не додано документів або їх копій на підтвердження обставин, якими стягувач обґрунтовує свої вимоги щодо обсягів спожитої ОСОБА_1 електроенергії, за яку представник заявника просить стягнути заборгованість, та факту її споживання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно правил ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 164, 165 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати електричної енергії.

Роз`яснити стягувачу правила частини 1 статті 166 ЦПК України, за якими відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання суддею.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Суддя Л.О. Капшук