КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-з/824/1616/2024
10 грудня 2024 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
при секретарі Кошель К. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова Наталя Сергіївна про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року в складі судді Колесника О. М.,
23.10.2019 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова Н. С. про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року вказаний позов задоволено.
Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 22.04.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н. С. і зареєстрований у реєстрі за №727, недійсним.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 359 грн 10 коп.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
На вказане судове рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року скасовано.
Ухвалено нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова Н. С. про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним відмовлено.
24.10.2024 до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат.
Заявниця просила суд постановити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на її користь судові витрати в сумі 39 473,40 грн.
Посилалась на ті підстави, що під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій вона понесла наступні судові витрати:
- по сплаті судового збору в сумі 874,40 грн, з яких: 420,40 грн - за подання заяви про перегляд заочного рішення; за подання апеляційної скарги на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року в сумі 454,00 грн;
- за надання професійної правничої допомоги в сумі 38 450 грн, з яких: 24 450 грн в суді першої інстанції та 14 000 грн в суді апеляційної інстанції;
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.
ОСОБА_1 надіслала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити подану заяву в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Вирішуючи заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 874,40 грн, з яких: 420,40 грн - за подання заяви про перегляд заочного рішення; 454,00 грн - за подання апеляційної скарги на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року.
З огляду на те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року задоволено в повному обсязі, понесені нею витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню в сумі 874,40 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
З огляду на статтю 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
За правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).
Згідно із частинами першою та другою статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18 зазначив, зважаючи на положення про те, що суд апеляційної та касаційної інстанцій має вирішувати питання щодо розподілу судових витрат, здійснених у зв`язку з переглядом справи, Верховний Суд дотримується позиції, що особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені.
Як в вбачається з матеріалів справи, ні в заяві про перегляд заочного рішення суду, ні в апеляційній скарзі вказане судове рішення ОСОБА_1 не подала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла чи яких очікує понести під час розгляду справи, а також не заявила клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів.
За таких підстав заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що прохання в апеляційній скарзі про стягнення судових витрат, докази понесення яких вона надасть після винесення постанови у справі, без наведення попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які відповідачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи апеляційним судом, не є виконанням стороною вимог частини першої статті 134 ЦПК України.
Доказів понесених відповідачем витрат на друк квитанцій по сплаті судового збору в сумі 25, 00 грн та 25,00 грн матеріли справи не містять, а тому вказані витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України суд
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 874,40 грн, витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, в сумі 99,00 грн, а всього 973, 40 грн.
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат в іншій частині відмовити.
Додаткова постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10.01.2025.
Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк
Судді: І. М. Рейнарт