Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3552/24

Номер провадження: 2/511/886/24

24 грудня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

секретаря судового засідання Замковенко О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно по праву спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви.

У вересні 2024 року представник позивача адвокат Магера Р.Ю., звернувся до суду з позовною заявою до Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в якій просив:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності по праву

спадкування за законом на земельну ділянку площею 3, 5021 га, кадастровий номер :01:002:0298, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 26.12.2015 року.

Вимоги мотивував тим, що у віці 56 років помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Однак проживав (без реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,5021га, кадастровий номер :01:002:0298, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 26.12.2015 року. У встановленому порядку, з метою прийняття спадщини, позивачка ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу А.Й.Іванової із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак на її звернення нотаріусом було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 з посиланням на те, що встановлений законодавством 6-ти місячний строк для прийняття спадщини сплив, а факт спільного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини повинен бути доведений відповідним рішенням суду. Оскільки ОСОБА_4 позасудово не може довести зазначений юридичний факт, а тому вимушена звернутися до суду з вимогою про встановлення факту.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у їх відсутність та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не прибув, надав заяву на адресу суду, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.09.2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 зареєстрованим Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №707.

Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 26.12.2015 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 3,5021га, кадастровий номер :01:002:0298, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області.

Відповідно до витягу № 1288 про зареєстрованих у житловому будинку осіб, вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №517 від 04.09.2024 року виданою Степанівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_2 , 1964 р.н. постійно проживав з дружиною ОСОБА_4 , 1969 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 зареєстроване міським відділом РАЦС міста Тираспіль МССР, актовий запис №120, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 03.02.1988 року.

Згідно витягу В78298210 від 10.09.2024 року зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 нотаріусом не заводилась.

У встановленому порядку ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Іванової А.Й. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Листом приватного нотаріуса Іванової А.Й. від 19.07.2024 року за № 375/01-16 позивачці було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 з посиланням на те, що встановлений законодавством 6-ти місячний строк для прийняття спадщини сплив, а факт спільного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини повинен бути доведений відповідним рішенням суду.

Згідно письмових пояснень свідків: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що ОСОБА_2 , 1964 року народження проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, вбачається, що грошова оцінка даної земельної ділянки складає 96799,99 грн.

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть буті встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013).

Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 321 ЦК України, непорушність права власності право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п.3.1 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, суд може визнати право власності на спадкове майно, лише якщо його неможливо оформити в нотаріальному порядку.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позові, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки факт постійного проживання позивачки з її чоловіком ОСОБА_2 на день його смерті доведений, відтак вона на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після його смерті.

Таким чином, до цього часу спадщину після смерті ОСОБА_2 крім ОСОБА_4 ніхто не прийняв, спадкова справа не заводилась, вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_2 , факт її постійного проживання з померлим також доведений, тому відповідно вона успадкувала все належне спадкодавцю майно, в тому числі і на належну спадкодавцю земельну ділянку.

Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4,18,19, 48,76- 81, 95, 247, 258-259, 263, 265, 273,354,355ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно по праву спадкування за законом, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності по праву спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,5021 га, кадастровий номер::01:002:0298, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Бобровська