РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2024 р. Справа № 608/43/24

Провадження № 2/596/195/2024 Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Митражик Е.М.

за участю секретаря Кузик М.Я.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_3 про стягнення в його користь моральної шкоди в розмірі 100 000,00 гривень, завданої внаслідок протиправної поведінки щодо нього та його родичів відповідачем ОСОБА_3 . В обгрунтування позову посилається на те, що мали місце неправомірні суспільно-небезпечні дії відповідача, якими завдано позивачеві моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, за наступних обставин. 21.09.2023 р. близько 12 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 стався конфлікт з сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які виражатись до нього в підвищеному тоні, ображали та виражались нецензурною лайкою. Причиною стало невдоволення останніх через те, що він написав скаргу до Управління екології Тернопільської ОВА з приводу законності розміщення на подвір`ї будинку по АДРЕСА_1 , вигрібної ями поблизу криниці для загального споживання води, з якої позивач випив води і отримав харчове отруєння. На його особисте замовлення державною лабораторією проведено аналіз води у вказаному колодязі, результат якого показав перевищення вмісту небезпечних бактерій та речовин. Під час розмови в його сторону звучали погрози з боку ОСОБА_3 , який обіцяв «розібратись зі мною та говорити по іншому», що він розцінює як погрози вбивством чи каліцтвом знищенням майна його та рідних. Ця подія відбувалась при свідкові ОСОБА_5 . Будучи глибоко подавленим через конфлікт, що стався, погіршився стан здоров`я, приймав заспокійливі. Позивач переживав за своє та його родичів життя та здоров`я. Вважаючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по відношенню до нього вчинено кримінальне правопорушення, що передбачене ст.129 КК України та ст.173 КУпАП, він звернувся з заявою повідомленням до органів Національної поліції.

Окрім того, 29.09.2023 р. близько 09 год. 00 хв., перебуваючи у своєї тещі по АДРЕСА_1 , куди замовив роботи з облаштування криниці загального користування, яка перебуває на вулиці та з якої він споживає воду. Коли прибули робітники, які привезли з собою обладнання та матеріали для проведення робіт, сусід ОСОБА_3 вибіг на вулицю та почав забороняти йому та працівникам виконувати ремонтні роботи, мотивуючи це тим, що криниця перебуває на території його земельної ділянки, та він є її власником. Під час конфлікту ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою, погрожував, сказавши, що «завтра мене тут бути не може». Розцінюючи такі дії як погрозу вбивством ОСОБА_3 щодо нього, позивач звернувся з відповідною заявою-повідомленням до ХРУП ГУНП в Хмельницькій області. Вказані вище заяви щодо подій, які мали місце 21.09.2023 р. та 29.09.2023 р. Хмельницьким РУП ГУНП в Хмельницькій області за правилами територіальної підслідності було направлено для розгляд та прийняття рішення по суті до відділу поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області. Спричинена моральна шкода полягає у моральних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок того, що : понад 15 років його родичі і ще понад 5 років він з ними щоденно нюхають сморід, наражаються на небезпеку отруєння шкідливими речовинами, які можуть попадати з гнойової ями у ґрунт, а далі - у криницю; лайка, нецензурні слова в його сторону та сторону його рідних, погрози розправою з боку відповідача вплинули на морально-психологічний стан, які проявились у щоденних думках та спогадах про наслідки конфлікту, настороги, тривоги, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення; змінився нормальний плин його життя у зв`язку з пошуком справедливості через звернення до правоохоронних органів, прокуратури, суду; безпідставно обвинувачені ОСОБА_4 у засміченні криниці його діти, дружина у невиконанні батьківських обов`язків, що підвищило його емоційну напругу через відчуття несправедливості, образи та обурення; ОСОБА_3 відмовив у компенсації понесених позивачем витрат на придбання нестандартного бетонного кільця, корби, робіт та матеріалів на загальну суму понад 10 000 гривень, до цього часу він не може оговтатись від тої образи, яку завдав ОСОБА_3 та його дружина; відповідач грубо порушує екологічні норми щодо розміщення гнойової ями та хліва для худоби у себе на подвір`ї поруч з криницею, що призводить до забруднення води; ОСОБА_3 часто проїжджає біля брами їх подвір`я навмисно досить близько для того, щоб каміння, яке вибивається з-під коліс било по брамі, внаслідок чого нова брама їх подвір`я за короткий час стала побитою; ОСОБА_3 проїжджаючи трактором біля його подвір`я, важкою технікою зробив вибоїни, фактично знищив дорогу на вулиці. Вважає, що сума 100 000,00 грн., адекватно, розумно та справедливо відновить його порушені права, відновить почуття справедливості, яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 01.02.2024 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено загальний позовний порядок її розгляду.

23.02.2024 року від представника відповідача адвоката Башуцького І.Я. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу. В обгрунтування заперечень щодо позовних вимог зазначає про те, що відповідач ОСОБА_3 жодних протиправних (незаконних) дій (бездіяльності) щодо позивача та його родичів не вчиняв, їх прав та інтересів не порушував, відповідно і не завдавав їм моральної шкоди. Обставини, про які позивач зазначає у своїй позовній заяві є надуманими, незрозумілими, безпідставними та необґрунтованими. Позивач не надав до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Криниця, яка розташована біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була побудована ОСОБА_6 (прадідом відповідача) орієнтовно в період 1950 - 1960 років. Криниця не є комунальною власністю та не призначена для забезпечення питною водою усіх мешканців, які проживають по АДРЕСА_1 . Позивач не є мешканцем села Паївка Чортківського району Тернопільської області, а лише періодично відвідує родичів своєї дружини, які проживають по сусідству (через дорогу) із відповідачем, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, на території господарського двору за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 (тесть позивача), розташована свердловина для збору води. Позивач не має жодного правового відношення до криниці та не вправі без дозволу її власника користуватися нею, чи вчиняти щодо неї будь-які інші дії, на території господарського двору, належного тестю позивача, розташована власна свердловина для забору води. Безпідставні та не підтверджуються жодними доказами є твердження позивача про його харчове отруєння та його причину, оскільки воду з криниці щоденно споживають мешканці житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та випадків отруєння водою ніколи не було. Твердження позивача про погрози щодо нього зі сторони відповідача є також надумані та безпідставні. Відповідач жодного разу не притягувався ні до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП, ні до кримінальної відповідальності за статтею 129 КК України, відповідні провадження за вищевказаними статтями щодо ОСОБА_3 не відкривались.

07.03.2024 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому містяться заперечення на викладене у відзиві. Також зазначає про те, що відповідач жодним чином не заперечує обставин, які зазначені на аудіо записі не спростовує, ту обставину що саме його голос на аудіозаписі, не заперечує належність, допустимість, достовірність та достатність цього доказу. 12.03.2024 року від адвоката Башуцького І.Я. до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому, серед іншого заперечує проведення аудіозаписів та відеозаписів, зйомку на відео (аудіо) за його згоди. В зв`язку із цим, відповідач категорично заперечує проти так званих обставин, які відображаються на відеозаписах та належність йому голосу, на яких також відсутні дата та час їх проведення. Ухвалою суду від 10.07.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити. Доповнив, що після подачі позову до суду відповідач продовжує негативне, зневажливе та загрозливе ставлення до нього. А саме, 28 квітня 2024 року в с.Паївка наскочив на автомобіль, при цьому махав руками та висловлювався нецензурною лайкою, а 24 квітня 2024 року в переписці Вайбер групи створеній старостою Зеленівського старостинського округу відповідач та ОСОБА_8 зазначали, що він вимагає від них грошові кошти 200 тис.грн., фактично звинуватили його у вчиненні злочину, чим дискредитували та завдали непоправної шкоди діловій репутації. Крім того, наслідком таких неправомірних дій стало вимушене залишення сім`єю місця проживання в с.Паївці. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Башуцький І.Я. в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача в користь відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 19 000,00 грн.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Башуцького І.Я., дослідивши в судовому засіданні докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Позивач просить стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 гривень, яка полягає у моральних стражданнях, завданих внаслідок протиправної поведінки щодо нього та його родичів ОСОБА_3 .

Частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини 3 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

За положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

ВС у постанові від 28.10.2019 (справа № 554/1583/16-ц), роз`яснив, що суд, вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата КЦС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом-моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Як слідує із пояснень позивача, він разом із своєю сім`єю біля п`яти останніх років проживали, без реєстрації, в АДРЕСА_1 . Судом встановлено, що відповідач проживає по сусідству по АДРЕСА_1 .

Сторони спільно користувались криницею, яка розташована по АДРЕСА_1, до якої вільний доступ.

Як показали в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , криниця збудована в 50-60 роках та до комунальної власності не належить.

За результатами розгляду скарг гр. ОСОБА_1 щодо порушення правил добросусідства та щодо забруднення води криниці через близькість розміщення вигрібної ями по АДРЕСА_1 04 жовтня 2023 року комісією було проведено обстеження та складено Акти №1 обстеження на місцевості в с.Паївка від 04.10.2023 року (щодо розгляду скарги гр. ОСОБА_1 жителя с. Юрківці) щодо забруднення води криниці через близкість розміщення вигрібної ями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 обстеження на місцевості в с.Паївка від 04.10.2023 року (щодо розгляду скарги гр. ОСОБА_1 жителя с.Юрківці) щодо порушення правил добросусідства комісія рекомендувала: гр. ОСОБА_3 до 15 жовтня 2023 року прибрати вигрібну яму, а в подальшому вигрібна яма повинна бути віддалена від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстані не менше 20 м.; місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник будинку з додержанням добросусідства: гр. ОСОБА_3 і гр. ОСОБА_7 в разі подальшого спільного користування криницею спільно провести бетонування площадки біля криниці, ремонт або заміну верхнього бетону, заміну відра і ланцюга всередині криниці, почистити горловину через яку витікає вода, провести профілактичне хлорування води з метою знищення шкідливих бактерій. Або вибрати варіант не відкритого водопостачання (використання насосів із доставкою води до житла по підземним трубам). Згідно експертного висновку №002410 д.к./23 29.09.2023 року Тернопільської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, заборонити використання води для харчових та питних потреб, провести очищення та санацію колодязя і мережі. Після проведеної дезінфекції провести повторні лабораторні дослідження. Рекомендувати на період проведення очистки і дезінфекції використовувати бутильовану, фасовану воду, або з альтернативних джерел водопостачання.(а.с.9,10)

З акту обстеження на місцевості в с.Паївка від 04.10.2023 року слідує, те, що комісією проведено обстеження на місцевості в с.Паївка, згідно скарги ОСОБА_7 щодо можливості порушення правил добросусідства та виходячи із результатів обстеження і порушених питань у скарзі щодо можливого порушення добросусідства комісією рекомендовано до 01 листопада 2024 року гр. ОСОБА_3 провести ремонт аварійних споруд (приміщень), які похилились в сторону дороги і можуть нести певну загрозу під час руйнування; старості Зеленівського старостинського округу гр. ОСОБА_10 під час звернення спадкоємців домогосподарства померлого гр. ОСОБА_11 рекомендувати їм перенести огорожу у вигляді сітки на рівні електричних опор з метою розширення проїзду у дану вулицю; гр. ОСОБА_7 обрізати гілля дерева (черешня), які можуть доторкатись до його господарських будівель і приміщень за власні кошти (керуючись статтею 105 Земельного кодексу України); гр. ОСОБА_3 до 15 жовтня 2023 року прибрати пересохлий гній із місця його складування, а в подальшому перенести місце його складування на відстань від криниці не менше ніж 20 метрів; гр. ОСОБА_3 і гр. ОСОБА_7 в разі подальшого спільного користування криницею спільно провести бетонування площадки біля криниці, ремонт або заміну верхнього бетону, заміну відра і ланцюга в середині криниці, почистити горловину через яку витікає вода, провести профілактичне хлорування води з метою знищення шкідливих бактерій. Або вибрати варіант не відкритого водопостачання (використання насосів із доставкою води до житла по підземним трубам)(а.с.8).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що був присутній під час інциденту між позивачем та сусідом-відповідачем, який був 21.09.2023 року в 12 годині на вулиці в с.Паївка, біля криниці. Він з позивачем привезли воду до тещі ОСОБА_1 . Конфлікт мав місце через криницю, вони вирішували справу з криницею, де отравлена вода, якою потравились діти ОСОБА_1 , треба було гній забрати. Свідок знаходився в автомобілі в салоні десь два метра від них, вікно було відкрите і був присутній коли була лексика нецензурна, обматюкав ОСОБА_1 спочатку ОСОБА_12 , щось погрожував, а потім вийшла жінка сусіда і тоже почала до нього непристойно говорити. Почала його ловити за руки і тягнути до свого подвір`я, в сторону гноярки. ОСОБА_13 відбився і вибіг на дорогу. ОСОБА_14 , що він теж може купити експертизу по поводу криниці, наклеп робив на його неповнолітніх дітей, що вони відкривають криницю і кидають там щось. Під час конфлікту ОСОБА_1 здійснював аудіо запис, чи давав згоду ОСОБА_15 незнає. Після конфлікту позивач не дуже добре себе почував, настрій був поганий, був морально подавлений. Ще був свідком іншого інциденту в 2024 році, коли відповідач вибіг на зустріч автомобіля і спричинив аварійну ситуацію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що являється родичкою відповідача та їй відомо, що криниця будувалася в 50-60 роках. Будував її тато ОСОБА_6 з дідусем ОСОБА_16 на території присадибної ділянки ОСОБА_6 , бетонні кільці виливалися в них на городі. Сусіди ходили до нього по воду до тої криниці.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що являється старостою Зеленівського старостинського округу та знає, що між сторонами відбувається конфлікт через криницю, якою фактично користувалися обоє зі сторони як ОСОБА_17 одного так і ОСОБА_3 другого. Криниця до комунальної власності не відноситься. Вони є сусідами, але фактично криниця знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3 . Була скарга від ОСОБА_1 про те, що він отримав харчове отруєння напившись води з цього колодязя. Виїхала комісія, розбиралися, був припис. Потім дізналась про справу. Фактично погроз ні з одної ні з другої сторони вона не чула від них. З тієї криниці брали воду на аналіз та після досліджень було виявлено на поверхні води бактерії. Скарг від будь-кого хто користувався тією водою, про отруєння, до цього часу не поступало. Підхід до криниці вільний. Після другого відібрання води сказали, що пити воду не можна, але ОСОБА_15 надалі користувалися даною водою, тому що не було іншого джерела брати воду. Коли відбирав воду ОСОБА_1 , присутня не була, а була присутня коли відбирали воду відповідач. Коли вона прийшла до відповідача оглядати гнойову яму, то там свіжого гною не було, був перегній, йшла мова щоб забрати гнойову яму. Був припис і гнойова яма була забрана. Фактично гнойова яма знаходилася нижче криниці. Довідка про наявність на території домогосподарства сім`ї ОСОБА_17 скважини, складена нею зі слів і за підписом власника.

Як слідує з матеріалів справи, СД відділенням поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000013 від 25.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України за повідомленням ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погрожували йому вбивством. (а.с.5,57, 75)

Як видно із інформації вказаної в довідках виданих Зеленівським старостинським округом Гримайлівської селищної ради №49 від 15.02.2024 року, №50 від 15.02.2024 року, №52 від 15.02.2024 року, станом на 15.02.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є власником домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 (а.с.42); на території господарського двору по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташована свердловина для забору води (а.с.39); криниця, яка розташована по АДРЕСА_1 зі слів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_18 була побудована ОСОБА_6 орієнтовно у період 1950-1960 роки (а.с.43).

З копії видаткової накладної №14112 від 26.09.2023 року, товарного чеку №53011 від 26.09.2023 року ФОП ОСОБА_19 , фіскального чеку № від 24.11.2023 року ФОП ОСОБА_20 , ОСОБА_1 придбав кольцо для криниці, цемент, пісок із доставкою(а.с.11), дах на криницю (а.с.12).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надав диск із аудіо записами, здійснений ним на мобільний телефон, посилаючись на те, що на них наявні аудіозаписи розмови, що відбулась між ним та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як зазначає позивач, 21 вересня 2023 року, в ході якої в його сторону звучали образи та нецензурна лайка та 29 вересня 2023 року ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою, погрожував йому.

Однак, дослідивши в судовому засіданні диск із файлами під назвою Комісія яка брала воду на аналізи, mp.4 Розмова сусіда за криницю mp.4, Сусід нецензурна лексика mp.4, на них відсутні відомості щодо дати подій, які зафіксовані на аудіо записах позивачем.

Доказів на підтвердження того, що наявні аудіозаписи стосуються подій саме 21 вересня 2023 року та 29 вересня 2023 року за вказаних в позові обставин, позивачем не надано, а стороною відповідача заперечується як належність йому голосу на записах так і самі події.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , який 21.09.2023 року в 12 годині на вулиці в с.Паївка був присутній при виникненні конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , під час якого останній вживав нецензурну лайку, матюки в сторону позивача та після чого позивач був морально подавлений, не дуже добре себе почував, не підтверджують того, що вказаними діями позивачеві завдано моральних страждань.

Позивач посилається на те, що в липні 2023 року випив воду з криниці, що розміщена біля домогосподарства по АДРЕСА_3 він отруївся нею та за результатами проведення аналізу води, було виявлено коліформні бактерії, які знаходяться у відходах тварин. Оскільки неподалік криниці, протягом тривалого часу, знаходилась з порушенням екологічних норм гнойова яма відповідача, то внаслідок цього відбулось зараження води.

На підтвердження наведеної обставини, надано копію звіту про результати випробувань №002034 п.о./23 від 28.08.2023 року виданого Тернопільською регіональною державною лабораторією державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, з якого слідує, що за замовленням ОСОБА_1 згідно відібраного зразка-002034п.о./1/23-Вода питна колодязна ОСОБА_1 -24.08.2023 року, за адресою с.Паївка, Чортківського району Тернопільської області, з метою перевірки відповідності зразку 002034п.о./1/23-Вода питна колодязна за мікробіологічними, паразитологічними показниками відповідності до ДСанПІН 2.2.4.-171-10., було проведено мікробіологічні та паразитологічні випробування. За результатами мікробіологічного випробування води питної колодязної загальні коліформи, КУО/100 см3-30 КУО. Паразитологічні випробування-не виявлено(а.с.7).

Як зазначає позивач та підтверджується показами свідка ОСОБА_10 , з вказаної криниці було двічі здійснено забір води для дослідження. Наведене вбачається і з посилання в Акті №1 обстеження на місцевості в с.Паївка від 04.10.2023 року (щодо розгляду скарги гр. ОСОБА_1 жителя с.Юрківці) щодо забруднення води криниці через близькість розміщення вигрібної ями по вул.Горбанівка, 4, с.Паївка, а саме, рекомендаціях комісії-«Згідно експертного висновку №002410 д.к./23 29.09.2023 року Тернопільської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, заборонити використання води для харчових та питних потреб, провести очищення та санацію колодязя і мережі». До матеріалів справи експертного висновку №002410 д.к./23 29.09.2023 року сторонами не надано.

Як показала допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , раніше випадків отруєння водою з даної криниці не було та скарг від її користувачів не поступало.

Однак, жодних доказів на підтвердження доводів позивача про те, що в липні 2023 року він отруївся саме внаслідок споживання води питної колодязної з вищевказаного колодязя, розташованого в с.Паївка по вул.Горбанівка, не надано, а в засіданні судом не здобуто.

Відсутні також докази підтвердження того, що причиною забруднення води в криниці було близьке розміщення вигрібної(гнойової) ями на ділянці відповідача по АДРЕСА_1 .

Посилання ОСОБА_1 , в підтвердження своїх позовних вимог, на долучену до матеріалів справи роздруківку переписки у «Viber»-групі жителів Зеленівського старостинського округу для обміну інформацією, в якій, як зазначає позивач, відповідач та ОСОБА_8 фактично звинуватили його у вчиненні злочину написавши що він вимагає від них грошові кошти 200 тисяч гривень, дискредитували та завдали непоправної шкоди діловій репутації (а.с.120-127) суд не бере до уваги, оскільки зазначені обставини мали місце 24 квітня 2024 року, тобто, після пред`явлення даного позову до суду. Заяви про збільшення позовних вимог, зміну підстав, предмету позову не подавались.

Позовну заяву подано до Чортківського районного суду Тернопільської області 05.01.2024 року.

З тієї ж підстави суд не бере до уваги і долучений диск з відеозаписом під назвою сусід вискочив на машину 28.04.2024 року подій, на яких зафіксовані події за участі сторін, що мали місце 28 квітня 2024 року, тобто після подання позовної заяви до суду(а.с.111).

Долучені до позовної заяви фототаблиці із зображеннями під назвами брама з вибоїнами(а.с.13-14), кільце до криниці та дах до криниці, висота криниці, криниця сусіда (а.с.15-16), вигрібна яма сусіда, вибоїни на дорозі і хлів сусіда, падаюча аварійна стіна сусіда (а.с.17-18) не підтверджують наявність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано, а судом не встановлено, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, що зі сторони відповідача по відношенню до позивача мали місце протиправні дії за вказаних у позові обставинах, внаслідок яких позивачу спричинено моральну шкоду, тому позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)(ч.8 ст.141 ЦПК України). У відповідності до частини 3 статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частинами третьою, четвертою та п`ятою статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Представник відповідача просить стягнути з позивача в користь відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 19 000,00 грн., надавши на підтвердження витрат на правову допомогу: копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1070718 від 16.02.2024 року; копію договору від 15.02.2024 року про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між ОСОБА_3 та АО «СИЛА ПРАВА»; копію Акту №1 від 02.09.2024 року обсягу наданої правової допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 15.02.2024 року, згідно якого отримана правнича (правова) допомога в наступному обсязі: попередня (досудова) консультація, вивчення документів, судової практики, аналіз законодавства щодо предмета спору, підготовка та подання відзиву на позовну заяву, збір доказів-6 години, що становить 6000 гривень; підготовка та подання заперечень-3 години, що становить 3000 гривень; участь у судових засіданнях в суді першої інстанції-10 години, що становить 10 000 гривень, всього затрачених 19 годин вартістю 19 000 гривень; виписку за рахунками за 14.03.2024 року про оплату ОСОБА_3 , ОСОБА_4 гонорару в заг.розмірі 20 000 гривень за договором про надання правничої (правової) допомоги від 15.02.2024 року на рахунок АО «СИЛА ПРАВА» (а.с.39, 40-41, 42, 174, 175).

Позивач заперечив щодо вимоги про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000,00 гривень з тих підстав, що розмір витрат на правничу допомогу явно завищений та необґрунтований, доказів про їх понесення не долучено. Крім того, він являється багатодітним батьком, пенсіонером по інвалідності, інших доходів, окрім пенсії та соціальної допомоги не отримує. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, керуючись вимогами щодо співмірності, обґрунтованості, розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи клопотання позивача, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру заявлених стороною відповідача витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн., що підлягають стягненню з позивача в користь відповідача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 81, 89, 133,141, 244, 258, 263, 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в інтересах якого діє адвокат Башуцький Ігор Ярославович (на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1070718 від 16.02.2024 року) про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02 січня 2025 року.

Суддя Елла МИТРАЖИК