ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/28/24

Головуючий у першій інстанції Грушко О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1301/24

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: Коропська селищна рада,

відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Чернігівська обласна прокуратура,

на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2024 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 12.07.2024, смт Короп,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 р. Новгород - Сіверська окружна прокуратура (далі за текстом Прокуратура) в інтересах держави в особі Коропської селищної ради звернулася з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягти з останнього в дохід бюджету Коропської територіальної громади шкоду у розмірі 165000 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 засуджено за скоєне ним правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 цього ж Кодексу. Цивільний позов, пред`явлений прокурором в рамках того кримінального провадження, на суму 165000 грн 00 коп., було задоволено у повному обсязі. Але постановою Верховного Суду від 10.10.2023 у зв`язку з звільненням ОСОБА_1 від відповідальності за закінченням строків давності за вчинення скоєного ним правопорушення, кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито. Верховним Судом вищевказаний цивільний позов не вирішувався, але у його постанові зазначено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності має місце з нереабілітуючої підстави. Тому останній не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну ним шкоду в порядку цивільного судочинства. Шкоду, про яку йдеться, відповідачем по цей час не відшкодовано; позивач не вживає і не планує вживання заходів, спрямованих на її відшкодування. Цю шкоду завдано інтересам держави. Оскільки остаточне рішення у вищевказаному кримінальному провадженні прийнято Верховним Судом 10.10.2023, то і перебіг позовної давності починається з цієї дати.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що прокурором пред`явлено позов з пропуском строку звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України.

В апеляційній скарзі Чернігівська обласна прокуратура просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що прокуратурою дотримано строк позовної давності.

У судовому засіданні представник Чернігівської обласної прокуратури прокурор відділу Рибалко Н.В. підтримала апеляційну скаргу, а ОСОБА_1 та його представник адвокат Гаделія В.Р. просили її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

У справі встановлено таке.

Згідно з матеріалами кримінальної справи № 735/105/21:

- прокурором Чернігівської обласної прокуратури подано до суду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000019 від 19.04.2019 відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України (арк. 2-15 т. 1);

- 09.04.2021 в рамках цього провадження прокурором до Сосницького районного суду Чернігівської області пред`явлено цивільний позов з вимогами, ідентичними вимогам позовної заяви, яка розглядається у цій цивільній справі (арк. 39-43 т. 1). Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 26.05.2021 вказаний цивільний позов прийнято до розгляду (арк. 92-93 т. 1).

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 31.01.2023 у справі № 735/105/21 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України (в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011), і йому призначено покарання, від якого на підставі ч. 5 ст. 74 КК України його звільнено у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України; цивільний позов прокурора задоволено і стягнуто з ОСОБА_1 на користь Коропської селищної ради майнову шкоду в розмірі 165000 грн. (копія вироку на арк. 18-23 т. 1 цивільної справи).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13.04.2023 згаданий вирок залишено без змін (її копія на арк. 24-40 т. 1 цивільної справи).

Постановою Верховного Суду від 10.10.2023 вищевказані вирок та ухвалу скасовано (копія постанови на арк. 41-52 т. 1 цивільної справи). В цій постанові зазначено таке:

- касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню зі звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України, а кримінальне провадження - закриттю на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України;

- висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, та про завдання останнім Коропській селищній раді збитків в сумі 165000 грн 00 коп. відповідає встановленим обставинам справи та підтверджується безпосередньо дослідженими і оціненими судом доказами;

- закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від відповідальності (ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому він не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну своїми діями шкоду;

- оскільки суд касаційної інстанції скасовує зазначені вище вирок та ухвалу і постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від відповідальності, то заявлений у цьому провадженні цивільний позов прокурора по суті не вирішується. Тож позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Вищевказаними судовими рішеннями у кримінальній справі № 735/105/21 встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді Коропського селищного голови, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції (будучи службовою особою), у період з 12 по 16 жовтня 2018 р., неналежно виконуючи свої службові обов`язки, передбачені ст. 12 ч. ч. 1, 3, ст. 42 ч. ч. 4, 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», внаслідок несумлінного ставлення до них, достовірно не впевнившись, що уповноваженими службовими особами Коропської селищної ради одержано від ФОП ОСОБА_2 причеп тракторний 2 ПТС-6, не вживши організаційних заходів для перевірки факту поставки товару, маючи при цьому відповідні організаційно-розпорядчі повноваження, підписав нижчезазначене платіжне доручення, яке 16.10.2018 передав для виконання до Управління Державної казначейської служби України у Коропському районі Чернігівської області. 17.10.2018 на підставі платіжного доручення № 2326 від 12.10.2018 з розрахункового рахунку Коропської селищної ради № 6689, відкритого в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», безпідставно перераховано грошові кошти в сумі 165000 грн 00 коп. за причеп тракторний 2ПТС-6, який фактично не поставлено, внаслідок чого Коропській селищній раді заподіяно майнову шкоду на вказану суму та завдано істотної шкоди її інтересам, охоронюваним законом.

На запит Прокуратури вих. № 53-75-3368 вих. № 23 від 23.11.2023 Коропська селищна рада листом за вих. № 2676/01-32 від 04.12.2023 повідомила, що вона не зверталася і не планує звертатися до суду за відшкодуванням збитків, що є предметом спору у справі, та що ці збитки не відшкодовані. На цій підставі Прокуратура листом № 53-77-3725 вих -23 від 29.12.2023 повідомила Коропську селищну раду про те, що нею підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Коропської селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, про яку йдеться (копія цього листування на арк. 61-64, 65, 75-78 т. 1).

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, та обставини справи, суд доходить такого.

Велика Палата Верховного Суду у пп. 37-40, 43 своєї постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 орієнтує суди нижчих ланок на таке:

- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;

- звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів щодо порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;

- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Коропською селищною радою не вживалися заходи для стягнення завданої їй ОСОБА_1 шкоди у сумі 165000 грн 00 коп. Тож Прокуратурою виконано вимоги, передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»: суду надано належне обґрунтування звернення з цим позовом, підтверджене достатніми доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу цієї норми права висновок суду касаційної інстанції у постанові Верховного Суду від 10.10.2023 у кримінальній справі № 735/105/21 про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України, та про завдання останнім Коропській селищній раді збитків в сумі 165000 грн 00 коп., є обов`язковим в контексті розгляду цієї цивільної справи.

Згідно з ч. 1, 7 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ні в КПК України, ні в жодній іншій правовій нормі не міститься припису про можливість та (або) необхідність застосування позовної давності або строку звернення до суду при вирішенні судом у кримінальній справі цивільного позову.

Невирішення у кримінальній справі № 735/105/21 цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Коропської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, що є предметом спору у цій цивільній справі, мало місце з причин, які не залежали від позовної сторони. Крім того, в згаданій постанові Верховного Суду мається вказівка про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від відповідальності не звільняє його від обов`язку відшкодувати заподіяну його діями шкоду. До того ж з моменту прийняття цієї постанови (10.10.2023) до дати пред`явлення прокурором позову у порядку цивільного судочинства, що розглядається у цій справі - № 735/28/24 (08.01.2024), минуло 2 місяці 29 днів. В той же час, згідно з ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення роботодавця до суду з позовом про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Виходячи з наведеного у попередніх 6 абзацах апеляційний суд виснує про неможливість відмови у задоволенні позову за пропуском прокурором строку звернення з ним до суду. Тому він підлягає задоволенню.

Розглядаючи справу, місцевий суд припустився порушення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини . Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

У судовому засіданні досліджено (оглянуто) оригінал посвідчення, виданого 20.09.2019 Чернігівською обласною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_1 , про те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, у зв`язку з чим йому встановлено 3 групу інвалідності безстроково. Тому, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільняється від стягнення з нього на користь держави судового збору у зв`язку із задоволенням вимог прокурора.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури задовольнити, рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2024 року скасувати; позов задовольнити.

Стягти з ОСОБА_1 на користь Коропської територіальної громади 165000 (сто шістдесят п`ять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий: Судді: