РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участі: секретаря судових засідань Корнійчук К.О.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із вимогами визнання за нею, позивачем, права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0627 га, кадастровий номер :02:005:0014, з ціьовим призначеням для будівництва та обслуговування житлового будинку, госопдарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги позивачем обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_8 , з яким вона перебувала у шлюбі з 04.09.2021 року, та спадкоємцями якого стали усі сторони у справі. За життя з ОСОБА_8 вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2014 року, коли вони разом перебували у Москві на заробітках. Там вони познайомились та з того часу вони стали жити разом й планували набуття житла в Україні для спільного проживання. Кожен з них заробив кошти і у 2017 році за пропозицією ОСОБА_8 вони переїхали на його батьківщину на Жмеринщину, де віднайшли для себе будинок по АДРЕСА_1 . Домовлялися з продавцем про купівлю будинку вона та ОСОБА_8 . В результаті придбали таку нерухомість: житловий будинок готовністю 80%, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на присадибній ділянці, площею 0,0627 га, вартістю 40919 грн (договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 07.06.2017 року); та земельну ділянку площею 0,0627 га, кадастровий номер :02:005:0014, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будину, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за місцем розташування АДРЕСА_1 , вартістю 15490 грн (договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.06.2017 року). Кошти платили кожний по 1/2 частині, на купівлю будинку вона витратила 20500 грн, на купівлю земельної ділянки 7 800 грн, а також в рівних частинах сплатили усі витрати, пов`язані з нотаріальним оформленням. Покупцем за вказаними договорами виступив ОСОБА_8 . Початково вони вирішили, що оскільки вони складають кошти разом, то і в договорі буде два покупці: вона та ОСОБА_8 . Однак, коли вони почали оформляти договір купівлі-продажу у нотаріуса, то виявилось, що оскільки кожен з них перебував в іншому шлюбі, то потрібна згода іншого з подружжя. Дружина ОСОБА_8 проживала в м.Жмеринка та вона погодилась дати згоду. Її чоловік проживав в Закарпатській області, у неї з ним не було зв`язку, тому отримати від нього згоду не було як, а тому вони вирішили, що будинок буде оформлений на ОСОБА_8 одного, а потім, коли вони владнають свої сімейні справи вже все переоформлять. Однак, оскільки дружина ОСОБА_8 давала згоду на придбання, то відповідно могла претендувати в майбутньому на частку нерухомого майна. Щоб це унеможливити дружина ОСОБА_8 погодилась скласти наступну нотаріальну заяву від 17.05.2017 року: "Я ОСОБА_3 , заявляю, що мені відомо про наступну купівлю моїм чоловіком ОСОБА_8 нерухомого майна в межах селища міського типу Браїлові Жмеринського району Вінницької області за його особисті приватні кошти і набувається ним у особисту приватну власність. Факт реєстрації шлюбу підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Леляцькою сільською радою Жмеринського району Вінницької області 29 січня 1987 року. Нотаріусом роз`яснено зміст пункту 3 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України, згідно з яким майно набуте чоловіком чи дружиною за час шлюбу, але за кошти, які належать йому, їй особисто, є приватною власністю чоловіка, дружини". Зауважила, що будинок був незавершеним будівництвом. Тому вони всяк так облаштували в ньому одну кімнату і жили у ній, спали на підлозі тощо. Того часу вони склалися своїми коштами в рівних частинах і почали активно добудовувати будинок. А саме виконали наступні роботи: здійснили добудову, встановили вікна, двері, вклали підлогу, пошпаклювали стіни (була "гола" цегла), накрили "коробку" зробили дах будинку, а також обклали плиткою, встановили кухню, провели газ, воду, каналізацію та встановили відповідне сантехнічне обладнання тощо. Згідно Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 27.12.2017 року, здійснена реконструкція житлового будинку, житловий будинок готовий до експлуатації, вартість 451775 грн. Таким чином житловий будинок з вартості в 40919 грн зріс до 451775 грн, тобто на 410856 грн, з яких вона витратила половину коштів 205430 грн. 04.09. 2021 року вона з ОСОБА_8 уклали шлюб. При цьому попередньо ОСОБА_8 припинив інший шлюб 03.07.2018 року, а вона припинила інший шлюб з 01.03.2019 року. У подальшому вони облаштували будинок та присадибну земельну ділянку, й у них були плани на майбутнє, в тому числі переоформлення нерухомості на двох, однак вони цього не встигли зробити, оскільки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Обставина того, що вона та ОСОБА_8 проживали у фактичних шлюбних відносинах та кожен з нас ніс витрати (грошові та особистою працею) у набутті нерухомого майна підтверджується довідкою Браїлівського старостинського округу від 11.09.2023 року №01-1-2023/938, згідно якої позивач ОСОБА_1 проживала та проживає з червня 2017 року по даний час без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також зазначені вище обставини можуть бути підтверджені показами свідків. Вважає, що відповідно до вказаних обставин житловий будинок та земельна ділянка належать ОСОБА_9 та їй на праві спільної часткової власності. Домовленості між сторонами щодо встановлення часток немає, а тому частки визначаються з урахуванням вкладу кожної із сторін, як співвласників, у придбанні (виготовленні, спорудженні) майна. З врахуванням ступені її участі працею та коштами у придбанні нерухомості та його будівництві (реконструкції), а це 1/2 частка, її частка в будинку та земельній ділянці становить 1/2 (а.с.1-6).

Ухвалами Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.12.2023 року відкрито провадження у даній справі, із призначенням підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, а також застосовано заходи забезпечення позову шляхом заборони Другій Жмеринській державній нотаріальній конторі до розгляду даної цивільної справи по суті видачу свідоцтва про право на спадщину стосовно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_8 , а саме щодо житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0627 га, кадастровий номер :02:005:0014, що знаходится за адресою: АДРЕСА_1 .

28.12.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Воронцової О.В., згідно якого вона просила відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Так, у позовній заяві не зазначено правову підставу, на якій ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки. Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, спірний будинок та земельна ділянка належали на праві приватної власності батьку відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8 ОСОБА_8 та ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі станом на дату придбання житлового будинку та земельної ділянки не перебували. А отже , у них не виникло право спільної сумісної власності на спірне майно, що виключає можливість визнання за позивачем права власності на 1/2 його частину. Спірні будинок та земельну ділянку ОСОБА_8 , придбавав перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з матір`ю відповідача ОСОБА_5 і відповідачкою по справі ОСОБА_3 . У той час позивач також перебувала у зареєстрованому шлюбі. Посилання у позові на те, що позивачем на придбання спірного майна було витрачено власні кошти, не підтверджується жодним представленим доказом. Твердження ОСОБА_1 про те, що між нею та ОСОБА_8 була домовленість про придбання спірного майна на двох співвласників і зазначення цього в договорах купівлі-продажу також не підтверджується доказами. Навпаки, в п. 4.6 договору купівлі-продажу спірного житлового будинку зафіксовано, що « покупець у поданій ним заяві повідомив, що купівля нерухомого майна за цим договором відбувається за його особисті приватні кошти та набувається ним у особисту приватну власність, тому вказане майно буде вважатися його особистою приватною власністю і правовий режим спільного майна подружжя на цю нерухомість розповсюджуватися не буде». У першому абзаці п.4.16 зазначено « у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються цього договору. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відобразили його в тексті, після підписання договору не матимуть правового значення». Також не відповідає дійсності вказівка ОСОБА_1 на те, що після придбання будинку як об`єкта незавершеного будівництва, вони спільно з ОСОБА_8 почали добудовувати будинок, оскыльки вказане протирічить даним, зафіксованим у договорі купівлі-продажу будинку від 07.06.2017 року. Так, у п.1.2 договору, зазначено, що житловий будинок з черепашника є незавершеним будівництвом готовністю 80%. У п.3.1 вказується, що за твердженням продавця, відчужувана нерухомість знаходиться в стані повністю придатному для її використання за цільовим призначенням. У п.3.3 зазначено, що предмет цього договору передано продавцем і прийнято покупцем з ключами від нього до підписання цього договору. Із декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, вбачається, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт подано до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області 28.11.2017 року, а вже 05.12.2017 року, тобто всього через 7 днів, була проведена технічна інвентаризація об`єкта, яка підтвердила його повну готовність до експлуатації. Тобто, обсяг будівельних робіт, на який посилається позивачка неможливо було здійснити за такий короткий час. Те ж саме стосується і спірної земельної ділянки, яка відповідно до договору купівлі-продажу від 07.06.2017 року придбана ОСОБА_8 за його власні кошти і є його приватною власністю. Посилання позивачки на довідку Браїлівського старостинського округу від 11.09.2023 року № 01-1-2023/938, у якій стверджується, що остання проживала з червня 2017 року по даний час без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_10 , ніяким чином не дає підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку в майні спадкодавця ОСОБА_8 . Також повідомила, що орієнтовний розмір понесених нею судових витрат на даний час складає 3000 грн за надання професійної правничої допомоги та в подальшому розмір судових витрат буде збільшено (а.с.71-74).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.03.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті на 08.05.2024 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги та просила задоволити позов. Пояснила, що вона з ОСОБА_8 перебувала на заробітках в м.Москві, де ОСОБА_8 працював сантехником, а вона робила на кухні та займалася прибиранням під`їздів та офісів. На місяць її заробіток складав 1200 доларів США, а ОСОБА_11 отримував 25000 рублів щомісячно. Дані кошти вони складали разом, майже не витрачали, бо харчувалися тим, що вона приносила з кухні. Із заробітків вони привезли 25000 доларів США, які разом наскладали і планували витратити на купівлю будинку. Після придбання ними спірного житлового будинку в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області, який був недобудований, вони почали приводити його до житлового стану. У цей час в ньому вони поселились, спали на матраці і виконували будівельні роботи, самі штукатурили та шпаклювали стіни, викопали погріб, збудували сарай, вклали плитку. Усі зароблені ними кошти вони витратили на придбання будинку та здійснення в ньому ремонтних робіт. Зазначила, що у неї немає жодних доказів щодо факту наявності у неї коштів на момент придбання будинку та придбання будівельних матеріалів на його реконструкцію. Підтвердила факт того, що на момент придбання спірного будинку, що вона, що ОСОБА_8 перебували у зареєстрованих шлюбах з іншими особами. Вказала, що зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_12 питання щодо поділу майна подружжя вона не вирішувала. Ще під час перебування з ним у зареєстрованому шлюбі, вони оформили договір дарування на житловий будинок, що знаходиться на Закарпатті на користь найменшого сина. Від колишнього чоловіка ОСОБА_12 згоду на придбання спірного будинку вона не отримувала та з останнім режим окремого проживання не встановлювала. Після купівлі будинку ОСОБА_8 залишався у зареєстрованому шлюбі один рік. За цей час вони разом збудували сарай, збудували прибудову, викопали погріб. На ці всі кошти ОСОБА_8 не отримував згоду у своєї колишньої дружини, так як ці кошти були його особистою власністю і він їх витрачав на свій розсуд. Вона жодного разу не бачила, щоб ОСОБА_3 приїздила до ОСОБА_8 за кордон.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Пояснила, що ОСОБА_8 більше десяти років не проживав з ОСОБА_3 , їх шлюб існував формально та 03.07.2018 року був розірваний. Після розірвання шлюбу між ними не було спору про поділ майна, оскільки ОСОБА_3 надала ОСОБА_8 згоду на придбання спірного будинку, у якій вказала, що придбання будинку відбувається за його особисті приватні кошти і набувається ним у особистому приватну власність. Зауважила, що закон встановлює, що якщо особа своїми особистими коштами, своєю особистою працею внесла в будівництво чи добудову майна, то закон наділяє суд правом визнати за нею частку такого майна, що відповідатиме ступеню внесеної нею праці та коштів. З позивачем ОСОБА_1 . ОСОБА_8 до придбання спірного будинку спільно проживали та перебували у фактичних шлюбних відносинах близько чотирьох років, що підтвердила ОСОБА_1 , яка повідомила про факт їх спільного проживання у м.Москва, та свідки, що були ними заявлені для допиту судом, та які повідомили про факт проживання та проведення будівельних робіт ОСОБА_1 разом з ОСОБА_8 у спірному будинку. Вони спільно шукали будинок, за спільні кошти його купували, спільно робили ремонт у спірному будинку, тому позива має всі права на визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Просила задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_3 даний позов не визнала. Пояснила, що обставини щодо її непроживання з ОСОБА_8 протягом тривалого часу не відповідають дійсності, оскільки вона неодноразово їздила до свого чоловіка за кордон на кілька днів та він часто приїздив додому, обставини чого бачили їхні сусіди. У 2017 році він приїхав додому й привіз зароблені ним за кордоном кошти в сумі 32000 доларів США, які вона особисто перераховувала. Після його повернення вони планували придбати інший будинок, а той, у якому вони проживали, думали залишити сину. Вони разом їздили та вибирали будинок, який мали придбати. ОСОБА_8 хотів придбати будинок в селі, однак вона не хотіла туди переїзджати з міста, тому між ними сталася сварка. Після цього він сказав писати їй відмову від спірного будинку, який він мав придбати. У 2018 році вона з ОСОБА_8 розлучилася, бо йому відмовляли в оформленні субсидії, тому він попросив у неї дане розлучення. Крім того, коли він вже доробляв ремонт у будинку, який придбав, то йому на щось не вистачало коштів, тож він продав гараж, що знаходився в м.Жмеринка Вінницької області, й на виручені кошти добудував сарай, однак докази на підтвердження цього вона не може надати. Зауважила також, що коли ОСОБА_8 привіз згадувані кошти додому, то сказав, що то його особисті кошти, так як він їх сам заробив. На момент придбання спірного будинку вона перебувала з ним у шлюбі та надавала письмову згоду на його придбання, яку надалі не оспорювала.

Представник відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат Воронцова О.В. вказала, що даний позов відповідачами не визнається з огляду на таке. Вони вважають, що спірний будинок був придбаний у той час, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованих шлюбах з іншими особами, тому він не може бути спільною власністю таких людей. З твердженням представника позивача стосовно придбання даного спірного будинку за спільні кошти, відповідачі також не згодні, оскільки стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин. Що стосується згоди її довірительки на придбання даного будинку, то ОСОБА_3 дійсно її надавала, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_8 , вона не заперечувала, що ці кошти на придбання житлового будинку дійсно ним зароблені на заробітках за кордоном, хоча вони вважаються їх спільними, однак вона не заперечувала щодо зазначення у договорі купівлі-продажу обставин купівлі будинку ОСОБА_8 за особисті кошти, так як він мав тяжкий характер і вона не хотіла з ним сперечатися. Також відповідачі вважають, що ніяким чином не підтверджена спільна праця осіб щодо завершення будівництва даного будинку. У договорі купівлі-продажу житлового будинку ніяким чином не зазначено твердження позивача, що на момент його продажу будинок не мав ні вікон, ні дверей. А як слідує з договору, завершеність цього будинку складала 80%, тобто це був будинок повністю придатний до проживання в ньому. Крім того, єдиним доказом проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_8 є надана довідка Браїлівського старостинського округу, проте вважає, що вона не може братись судом до уваги, враховуючи той факт, що кожен з них на той час перебував у зареєстрованих шлюбах з іншими особами. Якщо у ОСОБА_8 був намір передати у власність позивачу частину спірного будинку, то він міг це зробити за тривалий проміжок часу, що пройшов від реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ним й до його смерті, проте він цього не зробив. Також до участі у справі в якості відповідачів були залучені доньки ОСОБА_8 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак останні відмовилися від прийняття спадщини на користь їх брата ОСОБА_5 , відомості про що містяться в матеріалах справи, тому вони не можуть бути відповідачами у даній справі. У позові не зазначено правових підстав, на основі яких суд має визнати заявлене право власності. Проте, на момент подачі даної позовної заяви до суду факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_8 не був встановлений, така вимога не заявлялася і в цьому позові. А якщо б і заявлявся, то даний факт не міг би бути встановлений, оскільки дані особи в той час перебували в зареєстрованому шлюбі з іншими особами, тому в такому випадку про встановлення факту проживання однією сім`єю не може йти мова. Відтак стверджувати і доводити, що вони були однією сім`єю жодних підстав немає. Покази свідка ОСОБА_13 на її думку взагалі не можуть братись судом до уваги, бо вони повністю протирічать наявним у справі письмовим доказам, зокрема, договорам купівлі-продажу нерухомого майна. З декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту від 27.12.2017 року вбачається, що повідомлення було здійснено 28.11.2017 року, а 05.12.2017 року було проведено технічну інвентаризацію житлового будинку. Провести такий обсяг робіт за один місяць неможливо. Просила відмовити у задоволенні даного позову та стягнути з позивача понесені відповідачами судові витрати, заява про стягнення яких буде нею заявлена протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення в даній справі.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона у 2017 році проживала по сусідству з будинком, який придбали ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . При його купівлі даний будинок був недобудований, була тільки "коробка", всередині не було жодних зручностей. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 самі все там робили, вони там разом жили і самі все добудовували, а саме здійснювали ремонт всередині будинку, будували сарай, копали погріб, робили прибудову. Коли копали погріб, то вона бачила, як ОСОБА_11 копав яму, а ОСОБА_15 тоді вивозила на тачці землю. Дані обставини їй відомі, оскільки вони дуже часто до них заходила на каву, оскільки більше вони там нікого не знали. Колишню дружину ОСОБА_8 вона там жодного разу не бачила. ОСОБА_1 в той час працювала на кондитерській фабриці "Рошен".

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що також проживає по сусідству з будинком, який придбали ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Їй відомо, що вони разом приїхали і у травні-червні 2017 року придбали цей будинок, який був недобудований. Почали там всередині все робити, будувати і також там стали разом проживати, де спали на підлозі на матраці. Бачила неодноразово як ОСОБА_15 носила особисто блоки, копала землю, штукатурила. Вони все там робили тільки вдвох з ОСОБА_8 , тільки один раз їм допомагали сусіди розвантажувати блоки. Колишню дружину ОСОБА_8 вона там жодного разу не бачила, навіть коли було поховання ОСОБА_8 , то тоді приїхав тільки його син, який туди навідувався ще два рази до цього.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що спірний будинок знаходиться поруч з її будинком. Коли ОСОБА_8 приїхав купувати даний будинок, то вона з ним познайомилась і під час їхньої розмови останній їй повідомив, що був з дружиною на заробітках в російській федерації, де заробив чималу суму коштів і тепер за них хоче придбати разом з дружиною ОСОБА_1 цей будинок. Спірний будинок був недобудований, була одна "коробка" накрита дахом, голі стіни з цегли. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 все там робили самі. Дані обставини їй відомі, оскільки вона до них навідувалася, аби подивитися, які ремонтні роботи вони там виконали, так як сама робить ремонти. ОСОБА_15 сама дуже багато все там робила, так як у ОСОБА_8 дуже боліли ноги. Позивач сама копала, возила, вивозила, мішала розчин. Колишню дружину ОСОБА_8 вона жодного разу у спірному будинку не бачила. Приїздив тільки зять копати погріб, ще майстри клали плитку.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він продав ОСОБА_8 недобудований житловий будинок, готовність якого становила 30%, проте у договорі купівлі-продажу цього будинку писалась готовність на 80%, так як нотаріус не міг би завірити даний договір, тому вони вимушені були написати більший відсоток. Даний будинок він виставив на продаж в мережі Інтернет, після чого до нього зателефонував ОСОБА_8 і домовився про купівлю цього будинку. Його купівлю здійснювали ОСОБА_8 разом з ОСОБА_1 , які передавали йому кошти за даний будинок, перебуваючи в автомобілі і дістаючи ці кошти з жіночої сумки, однак на той момент він не знав, що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою. На момент придбання ОСОБА_8 цього будинку, він був недобудований, була "коробка" з голими стінами, будинок був обкладений тільки сайдингом. Після того, як ОСОБА_8 придбав даний будинок, то він із ним потоваришував, та періодично допомагав йому у його оформленні, їздив з ним по різних установах. Згодом неодноразово також приїздив до них в гості, де бачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 разом там проживають і відпочивають на підлозі на матраці. Колишню дружину ОСОБА_8 ОСОБА_3 бачив тільки у нотаріуса, коли вона писала відмову, надалі він жодного разу в тому будинку її не бачив. Після купівлі будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_1 одразу почали там виконувати будівельні роботи і вже до кінця 2017 року ввели будинок в експлуатацію.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що ОСОБА_8 був його кумом, останній хрестив у нього дитину і вони разом працювали в КП "Жмеринкакомунсервіс" з 1989 року. Коли ОСОБА_8 повернувся із заробітків, то повідомив йому, що заробив там близько 30000 доларів США, які планує витрати на купівлю будинку. Вони разом почали шукати будинок, здійснювали перегляд будинків в с.Сідава, в с.Тартак. А вже потім він знайшов із своїм сином будинок в смт.Браїлів, який і придбав. До того будинку він, свідок приїздив близько чотрирьох разів, але ОСОБА_19 там він не бачив, а вже коли приїхав уп`яте через рік після придбання будинку, то ОСОБА_8 познайомив його з ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_8 робив у будинку опалення, то він йому приїздив допомагати в цьому, так як спеціалізується на цьому. Під час купівлі спірного будинку ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , та навіть коли ОСОБА_11 робив там ремонт, то він продовжував проживати із своєю дружиною ОСОБА_20 в м.Жмеринці. Також йому відомо, що ОСОБА_8 на щось не вистачало коштів, тому він продав свій гараж в м.Жмеринка і на виручені кошти доробляв у будинку ремонт.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що працював з 1993 року разом з ОСОБА_8 в КП "Жмеринкакомунсервіс". Потім той був у російській федерації на заробітках, де неодноразово зустрічався з ОСОБА_8 . Знає, що ОСОБА_8 купував спірний будинок, він йому ще допомагав там робити ремонт. У період часу, коли ОСОБА_8 здійснював там ремонт, останній проживав разом з ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , з якою і перебував в зареєстрованому шлюбі під час купівлі спірного будинку. Зауважив, що обставини хто саме робив у вказаному будинку основні ремонтні роботи, йому невідомі.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона з ОСОБА_8 працювала разом в КП "Жмеринкакомунсервіс" та їй відомо з його слів, що він шукав для придбання будинок в селі. Навіть одного разу вона йому також запропонувала якийсь будинок, однак він йому не сподобався. Потім він їй повідомив, що придбав будинок в смт.Браїлів. Проте їй нічого невідомо з приводу того, яким чином відбувалася купівля будинку та хто був задіяний ц цьому процесі. Знає лише , що слюсарі їхнього підприємства допомагали ОСОБА_8 там робити ремонт.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши представлені докази, суд доходить таких висновків.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.8) позивач ОСОБА_1 04.09.2021 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 , після реєстрації якого змінила прізвище з " ОСОБА_23 " на " ОСОБА_24 ".

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.9) Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 03.07.2018 року було зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 .

З копії рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.01.2019 року (а.с.10-11), яке набуло законної сили 04.03.2019 року, вбачається, що між позивачем у справі ОСОБА_25 та ОСОБА_12 було розірвано шлюб.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.12) ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області.

Відповідно до довідки Другої Жмеринської державної нотаріальної контори Вінницької області від 15.09.2023 року №376/01-16 (а.с.13) після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняли спадщину: дружина померлого ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 , колишня дружина ОСОБА_3 ; крім того спадкоємцями за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 є дочки померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які відмовились від спадщини на користь сина померлого ОСОБА_5 шляхом подачі заяв до Другої Жмеринської державної нотаріальної контори Вінницької області.

З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.06.2017 року (а.с.14-16) встановлено, що ОСОБА_8 купив та прийняв у власніть від ОСОБА_13 за узгодженою між сторонами ціною 15490 грн земельну ділянку площею 0,0627 га, кадастровий номер :02:005:0014, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування АДРЕСА_1 ; на відчужуваній земельній ділянці знаходиться житловий будинок незавершений будівництвом готовністю 80%, який відчужений ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Суською С.В. 07.06.2017 року.

Згідно копії договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 07.06.2017 року (а.с.17-18) ОСОБА_8 придбав у власність у ОСОБА_13 за узгодженою між сторонами ціною 40919 грн об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок готовністю 80%, що знаходиться в АДРЕСА_1 на присадибній земельній ділянці площею 0,0627 га, кадастровий номер :02:005:0014, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 27.12.2017 року, виготовленої Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на замовлення ОСОБА_8 , здійснена реконструкція житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний житловий будинок готовий до експлуатації, вартість 451775 грн (а.с.19-21).

З копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.02.2018 року №112914299 та від 07.06.2017 року №89004062 (а.с.22-23) вбачається державна реєстрація за ОСОБА_8 праві приватної власності в цілому на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на присадибній земельній ділянці площею 0,0627 га кадастровий номер :02:005:0014з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будику, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); державна реєстрація права власності на житловий будинок відбулась 06.02.2018 року та на вказану присадибну земельну ділянку відбулась 10.12.2017 року.

Згідно висновку про вартість (витяг із звіту) від 28.09.2023 року №54/№29-З, виконаного ТОВ "Подільський експертний центр" (а.с.28), вартість майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житлового будинку літ."А" з прибудовою літ."а", загальною площею 82,0 кв.м, житловою площею 55,5 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (ганок, ворота з хвірткою №1, огорожа №2, криниця питна №3) складає 118796 грн, та земельної ділянки площею 0,0627 га, кадастровий номер :02:005:0014, функціональне призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, становить 51500 грн.

Положеннями ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, і т.п.

Згоідно ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

При цьому, згідно з вимогами ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Також згідно з ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди повинні встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року в справі №554/8023/15-ц зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

У постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-1026цс15 зазначено, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року в справі №490/6060/15-ц визначено, що особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв`язку з цим суд під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Так, суд визнає недоведеними стороною позивача заявлених у позові обставин щодо отримання позивачем ОСОБА_1 певного грошового доходу під час її заробітків в м.Москва російської федерації в період до моменту придбання спірного житлового будинку, оскільки нею не представлено жодних доказів ані на підтверження виконуваної нею роботи за наймом, ані джерел та фактичної виплати їй грошових коштів за таку роботу, ані навіть належної сплати податків та інших обов`язкових відрахувань із сум такого її доходу у разі його отримання.

Також суд визнає необгрунтованими твердження позивача ОСОБА_1 стосовно її перебуванні у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , починаючи з 2014 року до моменту державної реєстрації їхнього шлюбу 04.09.2021 року, оскільки суду не представлено судового рішення про встановлення такого факту, а також не заявлено про необхідність його підтвердження у вирішенні даного цивільного спору, незважаючи на посилання на такі обставини як на одну з підстав даного позову.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.05.2023 року в справі №208/5484/20 вказано, що у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року в справі №6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 щодо спільного проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_8 однією сім`єю на час придбання спірного будинку до реєстрації шлюбу останніми, оскільки інших об`єктивних доказів цієї обставини суду не представлено.

При цьому підлягає належному врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі №531/295/19, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ба більше, достеменно встановлені в ході судового розгляду за іх визнання сторонами у у справі обставини щодо перебування на час придбання спірного житлового будинку і ОСОБА_8 і позивача ОСОБА_1 кожного у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, є застереженою положеннями ст.74 СК України умовою, за наявності якої можливість визнання його набутого ними за час спільного проживання та належного їм на праві спільної сумісної власності, саме на піставі даної правової норми відсутня.

Також згідно приписів ч.3 ст.65 СК України передбачено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Тому, відсутність нотаріально посвідченої письмової згоди ОСОБА_12 , з яким згідно її пояснень позивач ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин перебувала у зареєстрованому шлюбі і з яким у неї не було встановлено режим окремого проживання, на укладення останньою стверджуваного нею договору купівлі-продажу спірних житлового будинку та земельної ділянки від 17.07.2017 року, заздалегідь унеможливлює укладення нею даних правочинів відповідно наведених застережень ч.3 ст.65 СК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Тобто, з урахуванням правової презумпції, встановленої приписами ч.2 ст.65 СК України, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, за стверджуваних позивачем ОСОБА_1 обставин щодо оплати нею половини вартості спірних житлового будинку та земельної ділянки під час укладення договорів їх купівлі-продажу, слід вважати, що якщо вона й була одним з покупців у цих правочинах, то могла діяти при цьому лише в інтересах їхньої з тодішнім чоловіком ОСОБА_12 сім`ї , в інтересах власне якої вважалась би набутою відповідна частина одержаного згідно цих договорів вказаних об`єктів нерухомого майна. Тоді, у заявленому спорі щодо визнання права власності на окремі частини цих об`єктів нерухомого майна позовні вимоги підлягали також пред`явленю до відповідача ОСОБА_12 , втім чого стороною позивача не було здійснено, однак, власна бездіяльність щодо пред`явлення позовних вимог не до усіх фізичних осіб, які у такому випадку повинні нести цивільну відповідальність за цим позовом, становить його пред`явлення заздалегідь до неналежного відповідача без включення до переліку таких учасників справи відповідача ОСОБА_12 , відповідні права та обов`язки якого щодо спільного майна їх з ОСОБА_1 подружжя повинні були тоді предметом спору.

Також, суд визначає, що позовні вимоги, пред`явлені серед решти до відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є такими, що пред`явлені до неналежних відповідачів, оскільки останні у відповідності до вказаної вище довідки Другої Жмеринської державної нотаріальної контори Вінницької області від 15.09.2023 року №376/01-16 хоча й належать до числа спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_8 , однак за наслідком їхньої відмови від спадщини, що відкрилась після його смерті, на користь сина померлого відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є правонаступниками ОСОБА_8 й оскільки на них не поширюється обсяг цивільних прав та обов`язків вказаного спадкодавця щодо спірних об`єктів нерухомого майна, заявлені позовні вимоги стосовно відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають залишенню без задоволення.

Суд також не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_13 стосовно передачі йому в салоні автомобіля дочасно до укладення договорів купівлі-продажу спірних житлового будинку та земельної ділянки грошових коштів позивачем ОСОБА_3 в рахунок їх оплати, оскільки ці твердження спростовуються умовами пунктів 2.3 вказаних письмових договорів купівлі-продажу від 07.06.2017 року, підписаних включно самим ОСОБА_13 , стосовно того, що ним як продавцем вказані у пунктах 2.1 цих договорів відповідні узгоджені грошові суми одержпні сам на сам від покупця, тобто одноособово від ОСОБА_8 під час укладання даних договорів. При цьому, документальних відомостей стосовно визнання частково недійсними цих правочинів у вказаній їх частині суду не представлено.

З аналогічних підстав щодо їх невідповідності умовам відповідно пункта 1.3 та пункта 1.1 вказаних письмових договорів купівлі-продажу від 07.06.2017 року щодо відчуження об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку готовністю 80%, що знаходиться в АДРЕСА_1 , суд не приймає до уваги показання позивача ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 стосовно того, що спірний будинок мав лише зведені зовнішні цегельні стіни, накриті дахом, а також показання свідка ОСОБА_13 в частині того, що спірний будинок мав фактичну готовність лише 30%, оскільки такі твердження останнього, як сторони вказаних договорів, становлять ознаки укладення удаваного правочину щодо відчуження об`єкту нерухомого майна, фактична ступінь готовності якого не передбачала можливості його нотаріального посвідчення, а відтак і держаної реєстрації, надто вчиненого з використанням останнім завідомо підробленого офіційного документу у виді довідки КП "ВООБТІ" від 26.05.5017 року №125, посилання на зміст якої стосовно ступеня готовності 80% міститься у п.1.2 договору купівлі-продажу спірного житлового будинку.

Окрім того, судом враховується правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року в справі №206/6401/18, що показаннями сторони та показами свідків не може доводитись факт виконання зобов?язання за договором.

Відповідно до приписів ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, суд не приймає до уваги твердження позивача ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 щодо спільного виконання ОСОБА_1 , та ОСОБА_8 ремонтних робіт у придбаному спірному житловому будинку, оскільки ними не повідомлено достеменного обсягу таких робіт та хронологічної періодичності їх вчинення, надто за відсутності документальних підтверджень щодо проектів капітальної реконструкції, придбання необхідних будівельних матеріалів та необхідного побутового обладнання.

Окрім того, суд вважає необгрунтованими доводи сторони позивача стосовно суттєвого поліпшення спільною працею позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_8 спірного житлового будинку, що призвело до значного збільшення його первісної вартості, втім яке визначено суто на підставі довільного її порівняння з даними Декларації про готовність до експлуатації,

При цьому, суду не доведено належними і допустимими доказами загального стану та наявного обладнання на момент вказаного придбання спірного житлового будинку, а надто за потреби використання спеціальних знань, якими вочевидь не володіють ані суд, ані учасники справи, не надано висновків екпертного дослідження щодо належного встановлення підстав та обсягів здійснених покращень даного об`єкта нерухомості та стверджуваного значого збільшення його вартості за певний період.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що стороною позивача не доведено належними та допустими доказами заявлених у якості підстав позову обставин щодо використання позивачем особистих коштів для придбання у спільну власність з ОСОБА_8 спірного житлового будинку, а відтак й призначеної для його обслуговування спірної замельної ділянки, щодо проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_8 , а також щодо її особистої праці разом з останнім із значним поліпшенням стану і вартості спірного житлового будинку, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Підстав для вирішння питання розподілу судових витрат в межах виненсення даного рішення суду не встановлено.

Керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 76, 77, 79, 81, 83, 89, 95, 100, 258, 259, 263- 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.15,16, 317, 321, 328 ЦК України, ст. 3, 21, 36, 65, 74 СК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0627 га, кадастровий номер :02:005:0014, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Віницької області.

Повне судове рішення складено 04.04.2025 року.

Суддя Вернік В.М.