Номер провадження: 22-ц/813/3764/24
Справа № 502/1742/21
Головуючий у першій інстанції Балан М.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, на рішення Кілійського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Балан М.В. 25 жовтня 2023 року у м. Кілія Одеської області, -

встановила:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Кілійського районного суду Одеської області із позовом, який було уточнено, до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (т.1 а.с. 1-8, 87-93).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 04 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб.

У 2020 році відносини між сторонами зіпсувались, спільне проживання стало неможливим, та позивачкою 02 липня 2020 року до суду було подано позовну заяву про розірвання шлюбу.

Крім того, сторони не досягли згоди щодо набутого майна, тому вона змушена звертатись до суду за захистом своїх прав.

30 серпня 2021 року Кілійським районним судом Одеської області було розглянуто позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 по справі № 502/1083/20 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу та розподіл майна подружжя, позовні вимоги задоволені частково, визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним по 1/2 частки зареєстрованого за ОСОБА_1 за реєстраційним номером майна 38221375 садового будинку загальною площею 46,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним по 1/2 частки на велику рогату худобу, а саме, зареєстровану за ОСОБА_1 в Реєстрі тварин: -Телицю, кличка «Снєжка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Буренка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Лайма», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Майка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Бичка, кличка «Паша», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Козочка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Ластівка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Хрещена», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Юля», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Чернуха», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Рітка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Луна», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Ленка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Поля», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Марта», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Різдвянка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Январка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Октябріна», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Февралька», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Берізка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Лінда», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Надія», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Мальва», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Діва», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Гордая», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Бичка, кличка «Юлій», ідентифікаційний номер тварини UA .

Як стало відомо пізніше позивачу, ще до прийняття судом рішення, відповідачем - ОСОБА_1 був відчужений транспортний засіб - «Mersedes - Benz Sprinter 312D», 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_27 , зареєстрований 29 лютого 2012 року, без згоди позивача, за договором купівлі - продажу транспортного засобу від 19 серпня 2021 року - ОСОБА_3 , сину відповідача.

Окрім вищевказаного транспортного засобу, існує інше майно, яке придбане за період шлюбу і перебувало в спільній власності подружжя та, відповідно, підлягало поділу, а саме: риболовне судно «Крим», риболовне судно «Прогрес - 4», мисливський нарізний карабін «Browning», мисливська гладкоствольна рушниця «ІЖ-27М».

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частки вартості транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312D» у розмірі 73963,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частки вартості великої рогатої худоби, зареєстрованої в Реєстрі тварин:

- Телиці, кличка «Снєжка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Буренка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Лайма», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Майка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Бичка, кличка «Паша», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Козочка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Ластівка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Хрещена», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Юля», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Чернуха», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Рітка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Луна», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Корови, кличка «Ленка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Корови, кличка «Поля», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Марта», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Корови, кличка «Різдвянка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Корови, кличка «Январка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Октябріна», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Корови, кличка «Февралька», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Берізка», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Корови, кличка «Лінда», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Надія», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Корови, кличка «Мальва», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Телиці, кличка «Діва», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Корови, кличка «Гордая», ідентифікаційний № тварини UA ;

- Бичка, кличка «Юлій», ідентифікаційний № тварини UA , - у розмірі 270552 грн.

Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- риболовне судно «Крим», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «НОМЕР_38»;

- риболовне судно «Прогрес-4», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «НОМЕР_39»;

- мисливський нарізний карабін «Browning», калібр 7/62 мм № НОМЕР_28 ;

- мисливську гладкоствольну рушницю «ІЖ-27М», калібр 12 мм № НОМЕР_29 , які зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості:

- риболовного судна «Крим», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «НОМЕР_38»;

- риболовного судна «Прогрес-4», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «НОМЕР_39»;

- мисливського нарізного карабіну «Browning», калібр 7/62 мм № НОМЕР_30 ;

- мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-27М», калібр НОМЕР_31 мм № НОМЕР_29 , - у розмірі 66389,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3445 грн. 16 коп., сплаченого судового збору (т.1 а.с. 184-189).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, вирішити питання щодо судових витрат, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.1 а.с. 205-221).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30 серпня 2021 року у справі 502/1083/20, яке набрало законної сили, було вирішене питання щодо поділу: риболовного судна «Крим», риболовного судна «Прогрес-4», мисливського нарізного карабіну «Browning», калібр 7/62 мм № НОМЕР_28 ; мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-27М», калібр НОМЕР_31 , № НОМЕР_29 вже було вирішене. Таким чином, суд першої інстанції мав закрити провадження в частині позовних вимог щодо поділу риболовного судна «Крим», риболовного судна «Прогрес-4», мисливського нарізного карабіну «Browning», калібр 7/62 мм № НОМЕР_28 ; мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-27М», калібр НОМЕР_31 , № НОМЕР_29 .

Крім того, позивачем в якості доказів вартості транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 312D», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_27 та 26 голів великої рогатої худоби, було надано наступні документи: - Висновки та інтерпретація результатів від 11 жовтня 2021 року, видана Директором ПП «БВКФ «КулЕкспоБуд» ОСОБА_5; - Резюме від 03.10.2021 року, видане Директором ПП «БВКФ «КулЕкспоБуд» ОСОБА_5. Однак ОСОБА_1 вважає, що надані позивачем документи не є звітами оцінки в розумінні закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Таким чином, апелянт не погоджується з оцінкою вартості майна, компенсацію вартості частини якого вимагає позивач, яка визначена у документах, вказуючи на те, що оцінювачем не дотримано вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» при складанні відповідних звітів оцінки. Відповідно без належної, проведеної відповідно до вимог чинного законодавства оцінки майна, яке є спільною сумісною власністю та компенсацію вартості якої вимагає позивач, суд першої інстанції не міг задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 .

Сторони про розгляд справи на 17 грудня 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

16 грудня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2009 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_32 , виданим 04 грудня 2009 року, актовий запис № 51 від 04 грудня 2009 року (т.1 а. с. 170).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30 серпня 2021 року по справі № 502/1083/20 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, було задоволено частково, визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним по 1/2 частки зареєстрованого за ОСОБА_1 за реєстраційним номером майна 38221375 садового будинку загальною площею 46,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним по 1/2 частки на велику рогату худобу, а саме, зареєстровану за ОСОБА_1 в Реєстрі тварин: - телицю, кличка «Снєжка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Буренка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Лайма», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Майка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -бичка, кличка «Паша», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Козочка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Ластівка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Хрещена», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Юля», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Чернуха», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Рітка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Луна», ідентифікаційний номер тварини UA ; -корову, кличка «Ленка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -корову, кличка «Поля», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Марта», ідентифікаційний номер тварини UA ; -корову, кличка «Різдвянка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -корову, кличка «Январка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Октябріна», ідентифікаційний номер тварини UA ; -корову, кличка «Февралька», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Берізка», ідентифікаційний номер тварини UA ; -корову, кличка «Лінда», ідентифікаційний номер тварини UA ; -телицю, кличка «Надія», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Корову, кличка «Мальва», ідентифікаційний номер тварини UA ; -Телицю, кличка «Діва», ідентифікаційний номер тварини UA ; -корову, кличка «Гордая», ідентифікаційний номер тварини UA ; -бичка, кличка «Юлій», ідентифікаційний номер тварини UA ; визнано в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним по 1/2 частки на транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 312D», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_27 , об`єм двигуна 2874 (см. куб.), зареєстрований 29 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено (т.1 а. с. 14-19).

З повідомлення Управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області за вих. № 39/аз від 04 грудня 2020 року вбачається, що згідно бази ІПНП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є власником мисливського нарізного карабіну «Browning», калібр 7, 62 мм, № НОМЕР_28 , дозвіл № НОМЕР_33 від 30 червня 2017 року, виданий ГУНП в Одеській області, терміном до 30 червня 2023 року. Також, ОСОБА_1 є власником мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-27М», калібр НОМЕР_31 , № НОМЕР_29 , дозвіл № НОМЕР_34 від 28 жовтня 2008 року, виданий Кілійським ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, терміном до 28 жовтня 2023 року (т.1 а. с. 20).

З повідомлення Державної служби Морського та річкового транспорту України (морська адміністрація) за вих. № 5386/03/15-20 від 11 вересня 2020 року вбачається, що:

- в Судновій книзі України від 12 червня 2007 року зареєстровано самохідно-моторне, прогулянкове судно «Крим», рік побудови - 1979, присвоєний реєстраційний номер « НОМЕР_35 », двигун «Yamaha» № б/н, потужність 30 к.с., власник - ОСОБА_1

- в Судновій книзі України від 23 березня 2009 року зареєстровано самохідно-моторне, прогулянкове судно «Казанка-2М», рік побудови - 1975, присвоєний реєстраційний номер « НОМЕР_36 », двигун «Yamaha» № б/н, потужність 40 к.с., власник - ОСОБА_1 ;

- в Судновій книзі України від 20 квітня 2017 року зареєстровано риболовне судно «Крим», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «НОМЕР_38», власник - ОСОБА_1 ;

- в Судновій книзі України від 28 березня 2017 року зареєстровано риболовне судно «Прогрес-4», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «НОМЕР_39», власник - ОСОБА_1 ;

- в Судновій книзі України від 24 листопада 1999 року зареєстровано самохідно-моторне, прогулянкове судно «Крим», рік побудови - 1977, присвоєний реєстраційний номер « НОМЕР_37 », двигун «Вихор» № б/н, потужність 30 к.с., власник - ОСОБА_1 , (т. 1 а. с. 21).

Згідно висновку «Про ринкову вартість № 07112022-2», складеного 07 листопада 2022 року Директором ПП «БВКФ «Кулекспобуд», вартість карабіну «Browning НОМЕР_40» становить 36600,00 грн. (т.1 а. с. 96-97).

З висновків про вартість майна, складених 07.11.2022 року Директором ПП «БВКФ «КулЕкспоБуд», вбачається, що: ринкова вартість риболовного судна «Крим» становить 48638,00 грн.; ринкова вартість риболовного судна «Прогрес - 4» становить 34742 грн.; вартість по ціновій інформації спеціалізованих магазинів з продажу спортивних товарів, в тому числі гладкоствольної і нарізної зброї, а саме рушниці «ІЖ 27», 2008 року випуску, на вторинному ринку складає 350 доларів США, що становить, відповідно до курсу НБУ на дату оцінки з округленням цілих - 12799 грн. (т.1 а. с. 94, 95, 98-99).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У п.п. 19, 22, 30 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За приписами п. 23, 24 вказаної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30 серпня 2021 року по справі № 502/1083/20 в порядку поділу майна подружжя визнано право власності за кожним по 1/2 частки, в тому числі і на транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 312D», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_27 , об`єм двигуна 2874 (см. куб.), зареєстрований 29 лютого 2012 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу № 6233/21/1/001048 від 19 серпня 2021 року ОСОБА_3 придбав у відповідача «Mercedes-Benz Sprinter 312D», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_27 , (т. 1 а. с. 141).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державній реєстрації, а також договорів стосовного цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державній реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Посилання у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі ОСОБА_1 на його незгоду із визначеною експертом сумою вартості спірного автомобіля та риболовних суден на момент розгляду справи (ринкової вартості) є такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки на спростування вказаної вартості апелянтом не надано жодного належного доказу, та крім того, клопотання про призначення судової-автотоварознавчої експертизи ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції не заявлялось.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок ринкової вартості транспортного засобу та риболовних суден, який долучено до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом по справі.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Проте, примусове припинення права власності можливе лише згідно зі статтею 365 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що майно, яке є предметом спору між сторонами, набуте останніми у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, враховуючи презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка відповідачем спростована не була.

Внаслідок відчуження спірного автомобіля на користь третьої особи, а саме сина відповідача, право спільної сумісної власності сторін на це майно припинилось і приймаючи до уваги, що позивач не ставила вимогу про витребування автомобіля або визнання угод про відчуження майна недійсними, а просила стягнути грошову компенсацію вартості його 1/2 частини, її позовні вимоги в частині визнання вищевказаного майна спільною сумісною власністю та компенсації частки вартості майна, є обґрунтованими.

Щодо компенсації вартості зброї.

Згідно п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належить до спільної сумісної власності речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у ст. 57 СК України.

Згідно із частиною другою зазначеної статті особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч. 4 ст. 61 СК України, речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зброя не може вважатися об`єктом індивідуального користування когось із подружжя, а тому не є особистою приватною власністю.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/20563/16-ц

Сторонами не заперечується, що під час шлюбу подружжям було придбано мисливський нарізний карабін «Browning» та мисливська гладкоствольна рушниця «ІЖ-27М».

Вказана вище зброя є, відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України, річчю неподільною, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У запереченні на позов та апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 заперечував щодо належних доказів вартості вказаної зброї, однак, колегія суддів приймає до уваги, що клопотання про проведення товарознавчої експертизи зброї з метою визначення її вартості відповідачем не заявлялося.

Згідно з ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абз. 1 і 2 ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Положення ч. 5 ст. 71 СК України не вимагають обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16, від 14 листопада 2024 року у справі № 727/1140/21.

З огляду на зазначені норми матеріального права, за загальним правилом, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За встановлених обставин даної справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог позову ОСОБА_2 в частині компенсації половини вартості зброї, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які могли поставити під сумнів наданий представником позивача висновок щодо вартості зброї.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, як в цілому, так і кожному окремо, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30 серпня 2021 року у справі №502/1083/20, яке набрало законної сили, було вирішене питання щодо поділу: риболовного судна «Крим», риболовного судна «Прогрес-4», мисливського нарізного карабіну «Browning», калібр 7/62 мм № НОМЕР_28 ; мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-27М», калібр НОМЕР_31 , № НОМЕР_29 , а відтак, суд першої інстанції мав закрити провадження в частині позовних вимог щодо поділу риболовного судна «Крим», риболовного судна «Прогрес-4», мисливського нарізного карабіну «Browning», калібр 7/62 мм № НОМЕР_28 ; мисливської гладкоствольної рушниці «ІЖ-27М», калібр 12, № НОМЕР_29 .

Колегія суддів звертає увагу представника апелянта, на те, що предметом судового розгляду у справі №502/1083/20 було встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ вищевказаного майна, однак, при цьому ОСОБА_2 не були заявлені позовні вимоги щодо визнання спірного майна спільним майном подружжя, та, відповідно, вирішити питання щодо його поділу як спільного майна подружжя, а лише в порядку варіанту виділу було запропоновано позивачем виділити його у власність відповідачу, за яким воно і так зареєстроване.

У зв`язку із цим, у задоволенні вказаної частини вимог судом першої інстанції було відмовлено, а в ухвалі Кілійського районного суду Одеської області у справі №502/1083/20 судом роз`яснено ОСОБА_2 , що питання поділу відповідного майна може бути предметом окремого судового розгляду на підставі відповідного позову з такими позовними вимогами, що і було зроблено останньою шляхом подачі позову, який є предметом розгляду у даній справі.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2023 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2023 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 08 січня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе