Справа № 489/7441/23
Провадження № 2/489/390/24
15 січня 2024 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Як на підставу позовних вимог вказала, що вона є основним квартиронаймачем та власником особового рахунку за адресою: кв. АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований, крім позивача, зареєстрований її син ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі. З 2015 року відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, власних речей в квартирі не має та нею не цікавиться. Відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, отримав громадянство даної держави та зареєстрований там. Реєстрація відповідача за вказаною адресою створює труднощі позивачу. Зокрема, вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не має можливості зареєструвати за вказаною адресою інших своїх родичів, тощо. На переконання позивача, відповідно до ст. 71 ЖК України наведені обставини є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.
Ухвалою суду від 16.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином. 30.11.2023 від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ордеру № 720 від 15.06.1972 ОСОБА_3 , сім`я якого складається з 4 осіб ( ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_1 - донька, ОСОБА_5 - донька), має право на зайняття кв. АДРЕСА_1 (а.с. 27).
У відповідності до свідоцтва № НОМЕР_1 на підставі рішення виконкому міської ради № 643 від 23.04.2004 переоформлено особовий рахунок на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Особовий рахунок раніше було оформлено на ОСОБА_3 (а.с. 3).
Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 і згідно позовної заяви добровільно залишив місце своєї реєстрації у 2015 році, виїхавши на постійне місце проживання до Російської Федерації, де отримав громадянство та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5-6).
Актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 23.12.2023 підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає з 2015 року (а.с. 26).
Згідно ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його.
Підстави втрати права на користування житловим приміщенням, у разі користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського фонду, регулюються статтями 71, 72 ЖК України.
Згідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/5887/17 від 27.08.2021 аналіз норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: не проживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин не проживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , який є сином позивача, у квартирі АДРЕСА_1 не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, участі в утримані житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає позивачу як наймачу квартири здійснювати права і нести обов`язки щодо вказаної квартири, передбачені статтею 68 ЖК України, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, підлягають задоволенню.
Оскільки позивач не просить відшкодувати їй судовий збір, тому з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 15.01.2024.
Суддя Г.А. Микульшина