Провадження № 2/161/4501/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шестерніна В.Д.,

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

09.09.2024 адвокат Михашула Є.І. в інтересах АТ «Ідея Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обгрунтований тим, що 30.07.2019 АТ «Ідея Банк» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір кредиту та страхування №Z64.00202.005538600, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 47 300 грн., а позичальник зобов`язався повернути його разом з процентами та іншими платежами.

Відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, в повному обсязі не повернув кредит, не сплатив проценти за його користування та інші платежі.

Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 104 507,04 грн., з них 38 924,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17 107,10 грн. - заборгованість за процентами, 48 475,88 грн - заборгованість за платою за обслуговування кредиту.

Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на нього судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 13.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Позовні матеріали направлялися відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання.

Оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи

30.07.2019 ПАТ «Ідея Банк» (кредитодавець), ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» (страховик) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір кредиту та страхування №Z64.00202.005538600 (а.с. 14), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на таких умовах:

- сума кредиту - 47 300 грн. (п. 1.2);

- процентна ставка - 15 % річних (п. 1.3);

- строк кредиту - 60 місяців (п. 1.4);

- дата повернення кредиту - 30.07.2024 (п. 1.6).

Інші умови договору кредиту та страхування №Z64.00202.005538600 від 30.07.2019:

- під час користування кредитом кредитодавець надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку (п. 1.5);

- кредитодавець надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 47 300 грн. на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає кредитодавцю оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6 169,57 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору (п. 1.7);

- нанесенням власноручного підпису під цим договором позичальник акцептує Публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному сайті банку: www.ideabank.ua (п. 3.4).

Графік повернення кредиту міститься в додатку №1 до договору кредиту та страхування №Z64.00202.005538600 від 30.07.2019 (а.с. 14 зворот) та передбачає, що кредит повертається шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів в сумі 2 670,06 грн. (та 2 791,12 грн. - останній платіж).

30.07.2019 АТ «Ідея Банк» надало (перерахувало) ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 47 300 грн. (меморіальний ордер №8417831 від 30.07.2019, а.с. 15, виписка з рахунку за період з 01.01.2000 - 10.07.2024, а.с. 16-18).

Відповідно до п. 9.8.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 4-13) за користування кредитом позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком за договором кредиту, що включає в себе:

- надання інформації по рахунку позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

- надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;

- опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

15.05.2024 позивач надіслав відповідачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.05.2024 (а.с. 20-21).

За розрахунком позивача, станом на 10.07.2024 заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування №Z64.00202.005538600 від 30.07.2019 становить 104 507,04 грн., з них: 38 924,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17 101,10 грн. -заборгованість за процентами, 48 475,88 - заборгованість за платою за обслуговування кредиту (довідка-розрахунок заборгованості, а.с. 19).

Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону україни «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

ПАТ «Ідея Банк» (кредитодавець), ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» (страховик) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір кредиту та страхування №Z64.00202.005538600 від 30.07.2019, який за своєю правовою природою є трьохстороннім змішаним договором (ст. 628 ЦК України), що містить елементи кредитного договору та договору страхування. В даній справі спірними є відносини в межах кредитного договору.

На підставі цього договору відповідач отримав від позивача кредитні кошти в сумі 47 300 грн., зобов`язався їх повернути, сплатити проценти за користування кредитом та плату за обслуговування кредитної заборгованості на умовах та в строк, встановлені кредитним договором. Останній передбачав ануїтетну форму погашення кредиту.

Щодо конструкції договору приєднання згідно ст. 634 ЦК України

Позивач вважає, що відповідач нанесенням власноручного підпису під договором кредиту та страхування №Z64.00202.005538600 від 30.07.2019 акцептував Публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», який розміщений на офіційному сайті банку: www.ideabank.ua.

Проте, суд вважає, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», який розміщений на офіційному сайті банку: www.ideabank.ua, не є частиноюкредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір кредиту та страхування №Z64.00202.005538600 від 30.07.2019, в п. 3.4 якого йшлося про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові ВСУ від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», який розміщений на офіційному сайті банку: www.ideabank.ua, могли вноситися зміни самим позивачем, тобто кредитор міг додати до позовної заяви договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості

За обставинами справи, згідно умов кредитного договору плата за обслуговування кредиту становить 89 538,90 грн. (а.с. 14 зворот). Позивач заявив до стягнення 48 475,88 грн. плати за обслуговування кредиту (а.с. 19).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.

На виконання вимог, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (такий правовий висновок викладений в п. 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №363/1834/17).

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (такий правовий висновок викладений в п. 31.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19).

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (пункти 29-31).

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Отже, суд висновує, що умовами укладеного кредитного договору про обов`язок відповідача сплачувати позивачу плату за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості по суті встановлено плату за дії, які вчиняються позичальником на користь кредитодавця, є прямою економічною метою останнього і не становлять платної банківської послуги. А тому, такі умови кредитного договору є нікчемними.

Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 48 475,88 грн. слід відмовити.

Щодо стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом

Позивач нарахував відповідачу заборгованість за тілом кредиту в розмірі 38 924,06 грн. та за процентами за користування кредитом в розмірі 17 107,10 грн. (а.с. 14 зворот).

Суд погоджується з розрахунками позивача лише частково. Суд враховує той факт, що відповідач жодних доказів на спростування нарахованої заборгованості не надав.

Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості) має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховним Судом в постанові від 20.07.2022 у справі №343/557/15.

З огляду на попередні висновки суду щодо вимог про стягнення плати за обслуговування кредиту, суд вважає, що при визначенні заборгованості за тілом кредиту та процентами слід врахувати 37 799,32 грн., сплачених відповідачем та зарахованих позивачем як погашення плати за обслуговування кредиту. Вказана сума розрахована судом самостійно арифметичним способом на підставі виписки з особового рахунку (а.с. 16-18).

Отже, з врахуванням приписів ст. 534 ЦК України суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом - відсутня, а заборгованість за тілом кредиту становить 18 231,84 грн. (17 107,10 грн. - 37 799,32 грн. + 38 924,06 грн.).

Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18 231,84 грн. слід задовольнити. В іншій частині вимог про стягнення тіла кредиту та процентів слід відмовити.

VI.Судові витрати

Щодо судового збору

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (17,45 %) в розмірі 528,39 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Z64.00202.005538600 від 30.07.2019 в розмірі 18 231,84 грн. (вісімнадцять тисяч двісті тридцять одна гривня, 84 коп.), з них: 18 231,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 528,39 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: Акціонерний товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, 11; код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду - 30.12.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін