Справа №536/3289/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Баранської Ж.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 536/3289/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя.

Одночасно з поданням позову, 26 грудня 2024 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій вона просить вжити заходи забезпечення вказаного вище позову шляхом: - накладення арешту на належний на праві власності ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 ; - заборони державним реєстраторам та/або приватним нотаріусам, Ласіцину Віктору Миколайовичу та будь-яким іншим особам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, стосовно домоволодіння на будинок АДРЕСА_1 ; - накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме, на автомобіль Skoda Octavia, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1595 см.куб., кузов № НОМЕР_2 ; - заборони будь-яким уповноваженим особам органів державної реєстрації прав в тому числі, але не виключно будь-яким сервісним центрам МВС України вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо транспортного засобу Skoda Octavia, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1595 см.куб., кузов № НОМЕР_2 .

Необхідність забезпечення позову обґрунтовується наступним. Позивач з грудня 2010 року почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем ОСОБА_2 . Разом з відповідачем вони спільно проживали у належному йому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 до 10 червня 2024 року. Протягом всього часу спільного проживання разом з відповідачем вони вдвох організовували свій побут, робили спільними зусиллями та за допомогою її рідних ремонт у належному відповідачу будинку. Крім цього, протягом життя однією сімєю без реєстрації шлюбу ними відкладались кошти для придбання автомобіля для їхньої сімї. Однак, відповідач самостійно вирішив розпорядитись накопиченими ними спільно грошовими коштами, які зберігались у нього та придбав автомобіль Skoda Octavia, 2011 року випуску, зареєструвавши його на свою матір ОСОБА_3 , яка відповідно до листа ТСЦ МВС № 5342 № 31/32-5342 навіть не має права керування транспортними засобами. Після припинення відносин із відповідачем, позивачем було ініційовано перемовини про поділ спільно набутого майна та відшкодування їй половини коштів, які були витрачені на здійснення ремонту в будинку відповідача, на придбання меблів, речей побуту та побутової техніки, а також автомобіля, який був придбаний за наші спільні кошти. У свою чергу відповідач відмовився і на даний час відмовляється поза судовим шляхом врегулювати спірні правовідносини, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовною заявою. Також відповідачем вже вчинялися дії, спрямовані на фіктивне оформлення на ім`я матері автомобіля, придбаного за їхні спільні кошти, а також те, що ОСОБА_2 в добровільному порядку не допускає експерта для огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з метою визначення вартості здійсненого в ньому ремонту та невід`ємних поліпшень. Окрім того, як на думку позивача є достатні підстави вважати, що існує високий ризик фіктивного відчуження відповідачем та його матір`ю спірного рухомого та нерухомого майна на користь третіх осіб, що в свою чергу (у випадку задоволення її позовних вимог) унеможливить виконання рішення суду, зокрема можливість стягнення на її користь грошових коштів за рахунок примусової реалізації такого майна, особливо зважаючи на те, що вищевказане домоволодіння є єдиним житлом відповідача. Посилаючись на вказані обставини просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з позовної заяви, в межах якої подана заява про забезпечення, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з грудня 2010 року по 10 червня 2024 року; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти, які були спільно витрачені ними на здійснення ремонту та невід`ємних поліпшень домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль Skoda Octavia, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1595 см.куб., кузов № НОМЕР_2 з одночасним припиненням права власності на цей автомобіль ОСОБА_3 . Також в порядку поділу спільного майна подружжя: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки ремонту та невід`ємних поліпшень домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 194 795 грн. в рахунок відшкодування автомобіля Skoda Octavia, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1595 см.куб., кузов № НОМЕР_2 , залишивши транспортний засіб у власності відповідача.

За змістом вимог цивільного процесуального закону, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Застосовані заходи забезпечення позову повинні не перевищувати обсягу пред`явлених позивачем позовних вимог, тобто повинні бути співмірними.

При оцінці зазначеної співмірності, слід врахувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, відповідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Оцінюючи та аналізуючи заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на житловий будинок та автомобіль, суд приходить до висновку про невідповідність заявленого забезпечувального заходу принципам співмірності та відповідності вжиття забезпечувального заходу його меті, з урахуванням предмету спору у даній справі, яким є стягнення грошової компенсації в рахунок вартості частки домоволодіння та частки автомобіля, який є об`єктом позову.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Суд зауважує, що позивачем не надано жодних доказів та не наведено обставин, які б свідчили про вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на зниження вартості домоволодіння чи автомобіля, і такі судження є виключно припущеннями позивача, які не грунтуються на належних та допустимих доказах, а сам факт пред`явлення даного позову не дає законні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб, як просить позивач.

Саме лише посилання в клопотанні про забезпечення позову на потенційну можливість відчуження майна, без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Окрім того, позивачем не наведено жодних обставин, які б свідчили про доцільність обмеження власника домоволодіння та автомобіля у реалізації права користування його майном.

За таких суд приходить до висновку про відсутність законних та обгрунтованих підстав для задоволення заяви.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, за умови, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а заявником таких доказів не надано, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 149, 150, 258, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 536/3289/24 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повна ухвала суду складена 01 січня 2025 року.

СуддяЖанна Олександрівна Баранська