Справа № 634/914/23
Провадження № 2/634/12/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 року смт Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

за участю секретаря Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦПК України,

встановив:

У вересні 2023 року представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно суми у розмірі 352 596,42 грн. - 3% річних та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12.07.2012 року у справі №2024/2-1543/11 та судовий збір у розмірі 5288,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 11.03.2008 між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №6/4/11/2008/840-К/77 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав кредит у розмірі 50391 доларів США, зі строком до 10.03.2038, та зі ставкою за користування кредитом в розмірі 13,39% річних.

12.07.2012 рішенням Ленінського районного суду м. Харкова у справі №2024/2-1543/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором №6/4/11/2008/840-К/77 від 11.03.2008 у розмірі 595 421,03 грн.

20.09.2019 між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гефест» (надалі - Правонаступник Стягувана) укладено. Договір №GL3N24O68 про відступлення прав вимоги, відповідно до п.1 якого Банк - ПАТ «КБ «Надра» відступає Новому кредитору - ТОВ «ФК «Гефест» належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів , зазначених у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор в день укладення цього Договору, набуває усі права кредитора. Додаток №1 до Договору №GL3N24068 про відступлення прав вимоги від 20.05.2019, містить інформацію про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 , що виникли на підставі Кредитного договору №6/4/11/2008/840-К/77 від 11.03.2008.

11.11.2019 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова у справі №2024/2-1543/11 замінено стягувана за виконавчими листами відносно ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з ПАТ «КБ «Надра на ТОВ «ФК «Гефест».

Станом на дату подачі позову, вищезазначене рішення не виконано.

Розрахунок 3% річних (ст. 625 ЦК) за порушення зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором, що зафіксовано в рішенні суду, в розмірі 595 421 гривень 03 коп. розраховані за період:

08.09.2020 - 07.09.2021 - 17 862,63 грн. (595 421,03 * 3% річних);

08.09.2021 - 07.09.2022 - 17 862,63 грн. (595 421,03 * 3% річних);

08.09.2022 - 07.09.2023 - 17 862,63 грн. (595 421,03 * 3% річних), що разом складає 53 587,89 гривень

Індекс інфляції нараховуються за весь період порушення грошового зобов`язання, але стягненню підлягають лише в межах строку позовної давності, який ст. 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки.

Розрахунок індексу інфляції (ст.625 ЦК України) за порушення зобов`язання з повернення кредиту в сумі 595 421,03 гривень за період з 08.09.2020 - 07.09.2023.

Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] х [Сукупний індекс інфляції] /100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу.;

[Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Сукупний індекс інфляції за період з 08.09.2020 - 07.09.2023 складає 150.218%, який враховано наступним чином, 100,50% х 101,00% х 101,30% х 100,90% х 101,30% х 101,00% х 101,70% х 100,70% х 101,30% х 100,20% х 100,10% х 99,80% х 101,20% * 100,90% х 100,80% х 100,60% х 101,30% х 101,60% х 104,50% * 103,10% « 102,70% * 103,10% * 100,70% х 101,10% х 101,90% х 102,50% х 100,70% * 100,70% * 100,80% * 100,70% * 101,50% * 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40%

Інфляційне нарахування на заборгованість в сумі 595 421,03 гривень за період з 08.09.2020 - 07.09.2023, складає 299 008,53 гривень (595 421,03*150,218%/100% - 595 421,03 = 299 008,53.

Таким чином 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягають стягненню, складають 352 596 грн. 42 коп. (триста п`ятдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто шість гривень 42 коп.)

Ухвалою суду від 03.10.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

04.12.2023 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу електронного суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позивачем нараховані за кредитним договором три відсотки річних та інфляційні втрати згідно з статтею 625 ЦК України за період з 08.09.2020 року по 07.09.2023 року. Разом з тим, Згідно з п. 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного Кодексу України «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавнем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

У зв`язку із позицією викладеною у відзиві, ОСОБА_1 вважає, що пред`явлені до нього вимоги є протиправними і такими, що вчинені всупереч діючому законодавству України, а тому просить відмовити в частині позовних вимог а саме за період з 24.02.2022 року по 07.09.2023 року в сумі 222430 грн 36 коп.

Також просив стягнути з позивача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника. Відповіді на відзив до суду ненадане.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. В направленому до суду відзиви просив розгляд справи проводити без його участі та участі його представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. заяв і клопотань щодо відкладення судового засідання до суду не направляв, відзив не подавав.

На підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає відповідачів належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином- ст. 599 ЦК України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

Норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Тому, оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання.

Отже, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18.

Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором.

Судом встановлено, що 12.07.2012 рішенням Ленінського районного суду м. Харкова у справі № 2024/2-1543/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором №6/4/11/2008/840-К/77 від 11.03.2008 у розмірі 595 421,03 грн.

20.09.2019 між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гефест» (надалі - Правонаступник Стягувана) укладено. Договір №GL3N24O68 про відступлення прав вимоги, відповідно до п.1 якого Банк - ПАТ «КБ «Надра» відступає Новому кредитору - ТОВ «ФК «Гефест» належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів , зазначених у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор в день укладення цього Договору, набуває усі права кредитора. Додаток №1 до Договору №GL3N24068 про відступлення прав вимоги від 20.05.2019, містить інформацію про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 , що виникли на підставі Кредитного договору №6/4/11/2008/840-К/77 від 11.03.2008.

11.11.2019 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова у справі №2024/2-1543/11 замінено стягувана за виконавчими листами відносно ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з ПАТ «КБ «Надра на ТОВ «ФК «Гефест».

Згідно з наданим розрахунком трьох процентів річних та втрат від інфляції за період з 08.09.2020 року по 07.09.2023 року сума 3 % річних складає 53 587,89 грн., інфляційні втрати 299 008,53 грн., а всього 352 596 грн. 42 коп.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пунктом 18, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Суд звертає увагу, що 3 % річних та інфляційні втрати нараховувались позивачем в період із 08.09.2020 року по 07.09.2023 року, тобто як до введення в дію воєнного стану на території України та до часу після набрання чинності вищезгаданих змін та доповнень до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.

Тому з цих підстав, суд приймає до уваги посилання відповідача на звільнення від відповідальності за період з 24.02.2022 року по 07.09.2023 року в сумі 222430 грн 36 коп..

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно на користь позивача 3% річних за період з 08.09.2020 року по 23.02.2022 року підлягають задоволенню у сумі 26 117,90 грн. та інфляційних втрат за вказаний період у розмірі 104048,16 грн., а всього 130166,06 грн в інший частині позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача пропорційно по 650 грн 89 коп. з кожного, сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 141, 263-265, ЦПК України, суд -

постановив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, адреса реєстрації: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) - 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12.07.2012 у справі № 2-1543/11 у загальному розмірі 130166,06 грн. (сто тридцять тисячі сто шістдесят шість гривень 06 коп.)

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути пропорційне з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, адреса реєстрації: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) судовий збір в сумі 1952,68 грн. (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 68 коп.) по 650 грн 89 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.01.2024 року.

Суддя: