Провадження № 2/202/1728/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника відповідача Ресенчук О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія «Альфа Страхування» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 03.04.2021 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000025.504.9802, предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW X5» державний номер НОМЕР_1 .

24 серпня 2021 року в м. Дніпро на перехресті вул. Липинського та вул. Харківська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Kia Sorento» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений застрахований автомобіль «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «BMW X5» номерний знак НОМЕР_1 був проведений його огляд, про що складений акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 26.08.2021 року та отримано рахунок на оплату № BL від 26 серпня 2021 року, згідно з яким вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 476249,52 грн.

На виконання умов договору страхування та на підставі зібраних документів складений страховий акт по справі №1867.206.21.02 на суму 476249,52 грн., виплату якої здійснено на рахунок СТО (ПРАТ «АВТ Баварія-Дніпропетровськ»), що підтверджується платіжним дорученням № 39165 від 17 вересня 2021 року.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" згідно з полісом АТ000095885, за яким ліміт за шкоду, завдану майну, складає 130000 грн., розмір франшизи 2500 грн.

Позивач звернувся до страховоі? компаніі? відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

ПАТ "НАСК "ОРАНТА" виплатило в межах ліміту полісу та з вирахуванням франшизи 127500,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позивача.

Отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 476249,52 грн., а полісом АТ000095885, згідно з яким застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , було покрито лише частину шкоди на суму 127500,00 грн., то залишок шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача складає 348749,52 грн.

За цих підстав, посилаючись на положення Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в порядку суброгаціі? в розмірі 348749,52 грн. та судові витрати.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Представником відповідача - адвокатом Ресенчук О.Ю. був поданий відзив на позов, в якому вона позов не визнала, посилаючись на те, що позивач визначив суму вартості відновлювального ремонту на підставі акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 26.08.2021 та рахунку СТО від тієї ж дати, на підставі якого і здійснив страхову виплату на користь обраного страхувальником СТО.

Водночас статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, роблених навмисно метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов?язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно з п. 34.2. ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Виходячи з аналізу ст. 29, п. 33.3 ст. 33, п. 34.2 ст. 34 Закону у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності, саме на Страховика покладено обов?язок визначити розмір заподіяного збитку.

Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі -Методика), вимоги якої є обов?язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, і яка застосовується, зокрема, з метою визначення вартості відновлювального ремонту КТ3.

Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ (п. 8.5. Методики).

Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТ3, його комплектність, укомплектованість, технічний стан, обсяг і характер пошкоджень, пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна (п. 5.1.Методики).

Під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен, зокрема, установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування (п.п. «г» п.5.5. Методики).

Відповідно до акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 26.08.2021, складеного аварійним комісаром ОСОБА_3 , останнім у розділі «Назва деталі та опис пошкоджень» не зазначені обсяги пошкоджень, не вказано, на якій саме площі пошкоджена складова, що унеможливлює прийняття рішення про ремонт або заміну деяких пошкоджених складових.

Також відсутня фотофіксація об?єкта, що досліджується та його пошкоджених складових (до акта не надано фото пошкодженого транспортного засобу).

В рядку «колір» акта огляду транспортного засобу аварійним комісаром було вказано тип лакофарбового покриття одночасно як «металік» і як «перламутр», що, на їх думку, впливає на остаточний розрахунок вартості матеріалів, які використовуються для фарбування пошкоджених складових транспортного засобу.

Вищезазначені порушення Методики є суттєвими та унеможливлюють оцінити реальні пошкодження транспортного засобу, що, у свою чергу, не дає змоги визначити реальну вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу.

Крім того, рахунок СТО (ПРАТ «АВТ Баварія-Дніпропетровськ») № BL000013063 від 26 серпня 2021 року виставлений позивачу на підставі наряду-замовлення №? R від 25.08.2021, тобто до складення аварійним комісаром акта огляду транспортного засобу від 26.08.2021, що взагалі не узгоджується з Законом та Методикою, адже у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та виключно на підставі відповідного висновку оцінювача (експерта) щодо визначення вартості відновлювального ремонту КТ3.

При цьому згідно з п. 5.1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який не може по своїй суті визначати вартість відновлювального ремонту транспортного засобу і бути підставою для оплати рахунків СТО, адже наступним кроком є калькуляція вартості відновлювального ремонту, яка складається за результатами технічного огляду КТ3, а не навпаки.

Таким чином, позивачем у порушення законодавчих норм було визначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 26.08.2021 та рахунку від 26.08.2021 № BL000013063, який виставлений СТО на підставі наряду-замовлення № R від 25.08.2021, тобто навіть до дати складення акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 26.08.2021.

Також звертає увагу, що звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 21.09.2012 № 93456 виконаний суб?єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 Назва звіту не відповідає меті оцінки, у звіті відсутні питання, які ставляться на вирішення перед оцінювачем. В письмовій заяві оцінювача (останній абзац) вказано, що оцінка проведена на підставі огляду від 26.08.2021, але не зазначено ким та де був проведений огляд транспортного засобу, оскільки згідно з Методикою оцінювачу забороняється визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без огляду майна особисто.

Крім того, у розділі 3 «Виклад змісту оціночних процедур» звіту оцінювач викладає порядок визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, що також не відповідає ні назві звіту, ні його меті.

??У розділі 3.1 «Ідентифікація КТЗ» оцінювач вказує, що огляд об?єкта оцінки проводився 26.08.2021 року за адресою: м. Дніпро, що підтверджує факт огляду транспортного засобу аварійним комісаром ОСОБА_3 , що заборонено діючим законодавством України в галузі оцінки, а саме Методикою.

???У розділі 3.2 «Визначення обсягу і номенклатури робіт з відновлювального ремонту КТЗ, переліку необхідних складових та матеріалів» наведена таблиця пошкоджених складових, в якій відсутній характер та обсяг пошкоджень. Вказано тільки, що складова пошкоджена. Натомість не вказано в якому обсязі, на якій площі, який характер пошкодження, що є порушенням п. 5.5 Методики.

Також перелік складових, наведених в таблиці, не відповідає переліку складових, наведених в акті огляду від 26.08.2021, на який посилається оцінювач. Немає розшифровки скорочень, відсутні фото пошкодженого транспортного засобу (порушення п.п. 4.4, 5.5 Методики).

В рахунку СТО передбачена знижка 10%, натомість в ремонтній калькуляції ця знижка не врахована.

У результаті оцінки оцінювачем визначено вартість відновлювального ремонту 414056,89 грн., у тому числі ПДВ 69009,48 грн., натомість рахунок СТО виставлений на загальну суму 476249,52 грн., у т.ч. ПДВ 79374,92 грн., тобто зі збільшенням суми на 62 192,63 грн.

У вступній частині звіту зазначені документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_5 , але самі документи не долучені.

Таким чином, неможливо встановити чи має оцінювач право розраховувати вартість ремонту, що ставить під сумнів легітимність цього звіту.

Представник відповідача наголошує, що акт огляду пошкодженого транспортного засобу, який складений ОСОБА_3 26.08.2021, не є документом, який може визначати розмір заподіяного збитку, рахунок СТО від 26.08.2021 сформовано на підставі невідомого наряду-замовлення від 25.08.2021, звіт про оцінку КТЗ від 21.09.2021 виконаний ОСОБА_4 із численними порушеннями без особистого огляду оцінювачем пошкодженого транспортного засобу, різниця в сумі між звітом і рахунком СТО становить 62 192,63, а тому позивач самостійно не визначав розмір заподіяного збитку, а взяв вартість деталей та робіт з рахунку СТО, що є порушенням вимог п. 22.1. ст. 22, ст. 29,п. 33.3 ст. 33, п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", де зазначено, що саме страховик має оцінити і визначити розмір заподіяного збитку.

Отже, посилаючись на те, що документи, з яких можливо встановити дійсну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, не надані, належний розрахунок страхового відшкодування відсутній, а наявний лише рахунок СТО, виготовлений на підставі наряду-замовлення, виданий раніше ніж аварійним комісаром проведено огляду пошкодженого транспортного засобу, сума у якому суттєво відрізняється від розміру, зазначеного у зробленому пізніше звіті про оцінку КТЗ, вважає, що акт огляду транспортного засобу від 26.08.2021, рахунок СТО від 26.08.2021 та звіт про оцінку КТЗ від 21.09.2024 є неналежними доказами у розумінні ст. 77 ЦПК України і не можуть свідчити про розмір завданого збитку та відповідно не можуть бути підставою для його стягнення з відповідача в порядку суброгації.

Крім того, за відсутності у матеріалах справи, як в акті огляду аварійного комісара, так і у звіті оцінювача, фотофіксації пошкодженого транспортного засобу, обсягів пошкоджень на момент огляду автомобіля та не надання можливості відповідачу прийняти участь у первісному технічному огляді, як це передбачає п. 5.2. Методики, у відповідача відсутня можливість залучити незалежного оцінювача (експерта) для отримання відповідного звіту (експертного висновку) для захисту свої прав та інтересів і для об`єктивного розгляду судом цієї справи.

З огляду на наведене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

В свою чергу, представником позивача ОСОБА_6 була надана відповідь на відзив, в якій він не погоджується з твердженнями представника відповідача, посилаючись на те, що згідно з законодавством до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відзначає, що позивач реалізував право вимоги шляхом звернення до страховика (ПАТ «НАСК «ОРАНТА») відповідальної особи, яка завдала матеріальну шкоду в розмірі 476249,52 грн. застрахованому автомобілю «BMW X5» державний номер НОМЕР_1 за укладеним Договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000025.504.9802.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконало обов`язок за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Поліс АТ000095885) та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виплатило страхове відшкодування в межах ліміту полісу в розмірі 127500,00 грн. (за мінусом франшизи 2500,00 грн.).

Оскільки ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» виконало умови договору страхування перед страхувальником та сума фактичних затрат відшкодована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не в повному обсязі, позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування залишку шкоди.

Звертає увагу, що згідно з листом Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Методика товарознавчої експертизи та колісних транспортних засобів не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності, а, отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акта виконаних робіт.

До того ж вказана Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є обов`язковою під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

При цьому звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17).

Звертаємо увагу на те, що згідно з п. 9.1.7 частини ІІ Договору страхування при пошкодженні транспортного засобу Страхувальник, тобто потерпіла сторона, повинен надати Страховику документи, що підтверджують вартість відновлювального ремонту пошкоджень транспортного засобу, завданих внаслідок настання страхового випадку, і які обираються за одним із варіантів, зазначених в договорі та, зокрема, в пп. 9.1.7.1. - документи, складені ремонтним підприємством та погоджені Страховиком, які містять відомості стосовно вартості відновлювального ремонту.

Так, позивач на виконання свого обов`язку про страхове відшкодування визначив вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля на основі його огляду, про що представником страховика складено акт огляду КТЗ, рахунка від СТО, договору страхування, заяви страхувальника, та керуючись ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» на підставі договору страхування, страхового акта, в якому зазначається вартість відновлюваного ремонту ТЗ, що погоджена з страхувальником, здійснив виплату страхового відшкодування.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав акт огляду транспортного засобу від 26.08.2021 року та рахунок BL від 26 серпня 2021 року, згідно якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу «BMW X5» державний номер НОМЕР_1 становить 476249,52 грн. та платіжне доручення № 39165 від 17.09.2021 про виплату страхового відшкодування в розмірі 476249,52 грн.

Всі пошкодження були зафіксовані на фотографіях огляду пошкодженого транспортного засобу. Всі позиції, зазначені в рахунку, перед виплатою були перевірені спеціалістами ПрАТ «СК «Альфа Страхування», рахунок СТО відповідає пошкодженням, які були зафіксовані в акті огляду.

На думку представника позивача, рахунок СТО та платіжне доручення є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, а також належними доказами на підтвердження розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «BMW X5» номерний знак НОМЕР_1 .

Тому наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Ресенчук О.Ю. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов. просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що 03 квітня 2021 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов?язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000025.504.9802, предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW X5» державний номер НОМЕР_1 .

Під час дії цього договору 24 серпня 2021 року на перехресті вул. Липинського та вул. Харківська в місті Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Kia Sorento» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «BMW X5» номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 .

У результаті ДТП застрахований транспортний засіб BMW X5 номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у пошкодженні автомобіля BMW X5 номерний знак НОМЕР_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

В силу частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже постанова суду, якою встановлена вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «BMW X5» номерний знак НОМЕР_1 , має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи.

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальністю ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА".

Згідно з рахунком ПрАТ «АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» № BL000013063 від 26.08.2021 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_3 склала 476249 грн. 52 коп.

На підставі страхового акта №1867.206.21.02 позивачем було перераховано на рахунок ПрАТ «АВТ БАВАРІЯ-ДНІПРОПЕТРОВСЬК» страхове відшкодування в розмірі 476249,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 39165 від 17 вересня 2021 року.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 1867/2021 від 21 вересня 2021 року ПАТ "НАСК "ОРАНТА", в якому на момент ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, сплатило на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхове відшкодування в розмірі 127500 грн. (в межах ліміту - 130000 грн. за вирахуванням франшизи 2500 грн.).

Після цього позивач направив відповідачу письмову претензію про відшкодування шкоди в розмірі 348749,52 грн., яку відповідач залишив без задоволення.

Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 348749 грн. 52 коп. (476249,52-127500).

При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому у пункті 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року зазначила, що згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».

Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди з відшкодування останньої.

Страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

За змістом абзацу другу пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

При цьому звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17.

Суд враховує, що позивачем - Приватним акціонерним товариством Страхова Компанія «Альфа Страхування» було сплачено за ремонт пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 476249,52 грн.

Відтак позивач отримав право кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача.

Тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування шкоди в розмірі 348749 грн. 52 коп.

Твердження сторони відповідача про те, що під час визначення страхового відшкодування не був встановлений характер і обсяг пошкоджень автомобіля, зокрема, що перелік складових, наведених у рахунку, не відповідає переліку складових, наведених в акті огляду від 26.08.2021, сума збитків визначена невірно та є завищеною, суд вважає необґрунтованими.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим відповідачем та його представником не було надано доказів, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля є нижчою, ніж було відшкодовано страховиком.

Клопотань про проведення відповідної експертизи відповідачем та його представником не заявлялося.

Суд також вважає безпідставним посилання представника відповідача на недодержання при визначенні суми збитків Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки така методика застосовується при проведенні автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень. Натомість цього в даному випадку страховиком було здійснено відшкодування вартості відновлювального ремонту, тобто реальної вартості матерів та робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, згідно з рахунком організації, якою фактично проводилися ремонтні роботи.

Суд звертає увагу, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, що зазначена у звіті № 93456 від 21.09.2021 у сумі 414056,89 грн., не може свідчити про реальну суму збитків, яка завдана потерпілому, а є попередньою і визначає лише можливу вартість ремонту, в той час як кінцева вартість проведеного ремонту, необхідного для відновлення пошкодженого автомобіля, підтверджується рахунком про вартість робіт і матеріалів та платіжним документом про їх оплату.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна копія акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 26.08.2021, в якому зафіксовані пошкодження транспортного засобу. В рахунку від 26.08.2021, копія якого долучена до позовної заяви, міститься детальний перелік складових частин, що підлягають заміні, та робіт (послуг), зазначена їх вартість, у тому числі ПДВ (20%).

Будь-яких підстав вважати, що до суми відновлюваного ремонту були включені матеріли та роботи, що не пов`язані з ДТП, яка відбулася 24.08.2021, в суду немає, так як жодних доказів цього не надано.

Отже, суд вважає можливим позов Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Альфа Страхування» задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 348749 грн. 52 коп.

Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 4184 грн. 99 коп.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у вищевказаному розмірі.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Альфа Страхування» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 348749 (триста сорок вісім тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 52 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4184 (чотири тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 99 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія «Альфа Страхування», , адреса: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Наталія Марченко