Провадження № 2-з/175/103/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бойко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Кальченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, -

В С Т А Н О В И В :

31 грудня 2024 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 31.12.2024 року, матеріали заяви про забезпечення позову надійшли до провадження судді Бойка О.М.

В заяві про забезпечення позову заявник ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на транспортний засіб автомобіль AUDI А4, рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_1 .

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Дослідивши заяву про забезпечення позову, встановлено, що позивач обґрунтовує свою заяву про забезпечення позову тим, що 28 липня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 який виданий Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №2852.

Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано 13.08.2024 транспортний засіб автомобіль чорного кольору AUDI А4, рік випуску 2015, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 . Титульним власником даного транспортного засобу є ОСОБА_2 , що підтверджується зокрема відповіддю Головного сервісного центру МВС на адвокатський запит № 23-12-24 від 23.12.2024 (копія адвокатського запиту та відповіді на адвокатський запит додається).

Заявник зазначає, що на початку грудня 2024 подружні стосунки були фактично припиненні та постало питання про розірвання шлюбу та поділу спільного майна подружжя.

Згоди між подружжям щодо врегулювання питання про користування/поділу транспортного засобу, який був придбаний подружжям за час шлюбу подружжям не досягнуто

ОСОБА_3 ОСОБА_4 забрав транспортний засіб у власне користування без згоди дружини та переїхав до іншого місця проживання, яке невідоме заявниці.

Під час з`ясування стосунків між подружжям ОСОБА_4 неодноразово погрожував заявниці, що вказаний транспортний засіб він переоформить/відчужить на третіх осіб, щоб позбавити її права на вказане майно.

З огляду на те, що ОСОБА_4 є титульним власником транспортного засобу та саме у нього знаходяться ключі від автомобіля, документи на підтвердження права власності вказаного авто, та зважаючи на норми законодавства, якими встановлено, що при відчуженні транспортного засобу письмова згода іншого подружжя не є обов`язковою та неодноразові погрози чоловіка про намір щодо переоформлення транспортного засобу на третіх осіб, його категоричне ухилення в добровільному порядку здійснити поділ вказаного майна. Заявник вказує на об`єктивну та реальну загрозу, що ОСОБА_4 може реалізувати свої погрози щодо відчуження транспортного засобу на користь третіх осіб, що в подальшому призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про поділ майна подружжя.

Проте, суд не може погодитись з доводами позивача.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявник станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову ще не звернувся із позовом до суду.

Суд вважає, що матеріали заяви про забезпечення позову не містять зазначення усіх обставин цивільної справи, доказів, а також посилань на докази, а тому не можливо дати об`єктивну оцінку співмірності та обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову до матеріалів майбутніх позовних вимог цивільної справи та визначити обґрунтовану необхідність в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заявником не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання до можливого пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Суд зазначає, що не маючи уяви щодо змісту позовної заяви та відсутності розуміння в широкому сенсі спірних правовідносин, суд не може задовольнити вжиття заходів забезпечення майбутнього позову за цією заявою.

Додатково необхідно вказати, що заявником не надано до заяви жодного доказу, що б могло зрозуміти та оцінити, співмірність заходів забезпечення позову та заявлених майбутніх позовних вимог при розгляді майбутньої цивільної справи.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на транспортний засіб автомобіль AUDI А4, рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_1 , що може призвести до утруднення чи неможливості розгляду справи, а також виконання можливого майбутнього рішення суду у даній справі, заходи забезпечення позову запропоновані заявником є неспівмірними та можуть порушувати права відповідача, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в цій справі. А також, факт того, що заявником взагалі не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості заяви, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.149-150,153,258,260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя О.М.Бойко