Справа № 523/8510/24
Провадження №2-о/523/375/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, в окремому провадженні, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Одеський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2024 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 адвоката Чібірдіна О.В., заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Одеський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту смерті, якою він просить, із урахуванням уточнення заяви:

- встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився в м. Балта, Балтського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 біля н.п. Новобахмутівка, під час виконання обов`язків військового службовця, від отримання поранення несумісного з життям.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що заявник є матір`ю ОСОБА_2 , який згідно сповіщення №31 від 07.03.2023 року зник безвісти на позиціях поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області, внаслідок інтенсивних бойових зіткнень з противником, які супроводжувалися активним вогневим ураженням зі стрілецької зброї та артилерії. Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №319 від 20.03.2023 року, було проведено службове розслідування, за результатом якого: солдат ОСОБА_2 , стрілець санітар 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що зник безвісти, під-час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, під-час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 08.03.2023 року заявник звернулася до відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, було відкрите кримінальне провадження за № 0000322. Співробітниками поліції були проведені всі необхідні пошуково-розшукові заходи для встановлення місця знаходження ОСОБА_2 . Визначення судом питання щодо можливості встановлення факту смерті ОСОБА_2 , у даному конкретному випадку, сприятиме захисту прав і реалізації законних інтересів ОСОБА_1 , та надасть можливість отримати відповідну компенсацію за смерть сина.

16.09.2024 року представник Міністерства оборони України Єрмаков А.В. подав до суду письмові пояснення, якими просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , внаслідок недостатності доказів для встановлення факту смерті. Просив застосувати по справі правові висновки Верховного суду викладені у постанові від 28.02.2024 року у справі №506/358/22, за якими, при аналогічних обставинах, Верховний суд зазначив, що єдиного доказу Акта про настання смерті, складеного помічником командира військової частини, недостатньо для встановлення факту смерті особи, у тому числі у зв`язку із воєнними діями. Правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч.2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї особи (п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

16.09.2024 року представник Міністерства оборони України Єрмаков А.В. подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, яким просив зупинити провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №755/11021/22.

22.10.2024 року представник Міністерства оборони України Єрмаков А.В. подав до суду додаткові пояснення у справі, якими зазначив, що чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: 1) встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); 2) встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); 3) встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); 4) визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, заінтересована особа просить суд дійти до висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 та у постанові від 25 вересня 2024 року у справі №759/980/24. Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що заявник фактично просить суд встановити факт смерті його сина (військовослужбовця) у певний час, під час виконання бойового завдання, з метою забезпечення статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Як на фактичні підстави звернення до суду заявник посилався лише на докази, які свідчать про зникнення його брата безвісті. Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами. З огляду на це, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2 (військовослужбовця) у певний час під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України - не має.

Ухвалою судді від 21 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з метою приведення мотивувальної частини поданої заяви у відповідність до прохальної частини заяви. Зазначено, що адвокат Чібірдін О.В. у мотивувальній частині заяви, обґрунтовуючи подану заяву, посилається на положення ст.ст. 46 та 47 ЦК України, які стосуються оголошення судом фізичної особи померлою, але при цьому у прохальній частині заяви просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 . Водночас, розгляд справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, регулюється статтями 305-309 глави 4 розділу IV ЦПК України, а розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення статтями 315-319 глави 6 розділу IV ЦПК України.

Ухвалою судді від 31 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді від 19 червня 2024 року залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересованих осіб - Військову частину НОМЕР_1 та Міністерство оборони України.

Ухвалою судді від 16 вересня 2024 року витребувано у Міністерства оборони України інформацію щодо юридичної адреси Військової частини НОМЕР_1 .

Розглянувши подане до суду клопотання про зупинення провадження у справі №523/82510/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 755/11021/22, суд зазначає, що у даному випадку відсутні підстави, передбачені п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження по даній справі. Суд констатує, що предметом розгляду по даній справі №523/82510/24, є вимоги про встановлення факту смерті особи. В свою чергу, предметом розгляду по справі № 755/11021/22, є вимоги про оголошення особи померлою. З огляду на викладене, виходячи із різності предметів спорів, за даних обставин відсутня така обов`язкова підстава для зупинення провадження у справі, як об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Судом здійснювалось повне фіксування судового засідання, за допомогою звукозаписувального технічного запису, на виконання вимог ч.1 ст. 247 ЦПК України, в дати явки учасників до судового засідання.

У судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Чібірдін О.В. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його участю в невідкладних слідчих діях в Слідчому ізоляторі м. Одеси. Розглянувши подане до суду клопотання про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що неодноразово відкладав розгляд справи, за клопотаннями адвоката Чібірдіна О.В. До поданого до суду клопотання адвокат Чібірдін О.В. не надав жодних доказів його участі в слідчих діях, тому судом визнається не явка адвоката до судового засідання не поважною.

Суд констатує, що справа перебуває в провадженні суду більше пів року. Після уточнення заявлених вимог, адвокат Чібірдін О.В. просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився в м. Балта, Балтського району Одеської області, та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 біля н.п. Новобахмутівка, під час виконання обов`язків військового службовця, від отримання поранення несумісного з життям, на підставі ч.1 п.9 ст. 315 ЦПК України, а не ставить питання про оголошення особи померлою.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення по справі, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, надання судом більш ніж достатньо часу для надання сторонами доказів по справі, суд зокрема допитав у судовому засіданні свідків, вирішив заявлені клопотання, обізнаність її учасників про розгляд справи, не надання доказів поважності не явки до судового засідання адвоката Чібірдіна О.В., достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 являється матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Це підтверджується копією свідоцтва про народження V НОМЕР_2 , актовий запис № 295, зроблений ВРАЦС м.Балта, Одеської області.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 №319 «Про підсумки службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 », відповідно до акту службового розслідування, наказано: вважати зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , стрільця санітара 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 таким, що сталося під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, зникнення безвісти не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного вчинення таких дій.

Сповіщенням №31 від 07.03.2023 року сповіщено ОСОБА_1 , як матір, що її син, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стрілець-санітар 1 відділення 3 стрілецького взводу, 1 стрілецької роти, 03 березня 2023 року, на позиціях поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області, внаслідок інтенсивних бойових зіткнень з противником, які супроводжувались активним вогневим ураженням зі стрілецької зброї та артилерії, зник безвісти.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0000322, дата реєстрації провадження: 09.03.2023, підтверджується, що 08 березня о 19:00 до відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_1 , 1965 року народження, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вона просить встановити місцезнаходження сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , стрілець-санітар 1 відділення, 3 стрілецького взводу, 1 стрілецької роти), який 02.03.2023 року перебуваючи в зоні бойових дій населеного пункту Новобахмутівка, Донецької області, перестав виходити на зв`язок. ЖЕО 5787 від 08.03.2023.

Згідно Акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2023 року:

- було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов зникнення безвісти 03.03.2023 року солдата ОСОБА_2 , стрільця санітара 1 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;

- опис обставин подій: о 22:55 03.03.2023 року надійшла доповідь від оперативного чергового військової частини НОМЕР_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання в н.п. Новобахмутівка, в ході штурмових дій по взяттю під свій контроль позиції «Кірка», зник безвісти військовослужбовець, стрілець-санітар 1 відділення 3 стрілецького взводу, 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 . Військовослужбовець зник безвісти з індивідуальною зброєю АК-74 №5653764, магазини до автомата Калашникова АК-74 (4шт); набої до автомата Калашникова АК-74, калібру 5.45 (120 шт). На телефонні дзвінки не відповідає. Станом на дату підписання акту солдата ОСОБА_2 не знайдено;

- свідки, які були 03.03.2023 року з стрільцем санітаром 1 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_2 на позиції біля н.п. Новобахмутівка стверджують, що він був там присутнім, та під-час штурмових дій по взяттю під свій контроль позиції «Кірка» отримав поранення несумісні з життям. Свідки: солдат ОСОБА_4 , командир відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Солдат ОСОБА_5 , кулеметник 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;

- відповідно до витягу з «Журналу ведення бойових дій» військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання в н.п. Новобахмутівка в ході штурмових дій по взяттю під свій контроль позиції «Кірка», зник безвісти військовослужбовець, стрілець-санітар 1 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 .

Згідно листа т.в.о. начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_3 , полковника ОСОБА_6 , військова частина НОМЕР_1 є розформованою з 30.09.2023 року, правонаступником визначено ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Свідок ОСОБА_7 , будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка, зазначив, що перебував у складі ЗСУ в період 2022-2023 роки. Після того як його направили на нову позицію, сказали, що слід йти на штурм Новобахмутівка біля Авдіївки, на штурм направили п`ятьох осіб. Як тільки зайшли на територію двох осіб одразу поранили. Залишились на позиціях: свідок, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . У свідка почала клинити зброя. В цей момент ОСОБА_2 пройшов вздовж свідка, та пішов вперед, через 3-4 метри ОСОБА_2 впав, після пострілу. Свідок залишався на місці, чекав, що можливо ОСОБА_2 поворухнеться, однак по ним почали штурмувати мінометами, гранатами. Свідок бачив, на відстані, що ОСОБА_2 впав, не ворушився, ознак життя не проявляв. На штурм йшли увечері, не побачили, що підійшли дуже близько до ворожих позицій. До ворожих позицій підійшло підкріплення, тому їх накрили мінометами, і свідок з ОСОБА_4 відійшли. Свідок бачив, що ОСОБА_2 прострелили, на відстані, в правий бік торса, він впав, не ворушився.

Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка, зазначив, що з лютого 2022 року по жовтень 2023 року перебував у складі Збройних Сил України. 03.03.2023 року о 17год. 00хвил. надійшла команда йти на штурм позицій. В групі були: свідок, ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . О 16год.00хвил. надійшла команда виходити на ворожі позиції, йшли 15-20 хвилин, потім зав`язався стрілецький бій, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від артилерії отримали поранення. Під-час пересування, не помітили ворожі СП, вороги стріляли зі стрілецької зброї, майже в упор, ОСОБА_2 впав. Свідок від ОСОБА_2 був на відстані 10 метрів. Свідок намагався підійти до ОСОБА_2 , однак вівся стрілковий вогонь, ворог кидав гранати. Свідок намагався позвати ОСОБА_2 , однак він не відповідав. Свідок з ОСОБА_7 відступили. ОСОБА_2 так і не відповідав, ознак життя не подавав. Наступного дня піднімали побратими дрон, зазначали що тіло лежить на позиції.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка, зазначив що ОСОБА_2 являється йому рідним братом. Брат вийшов на зв`язок 03.03.2023, був пригнічений, як прощався, свідок його підбадьорював, і після цього брат зник, чотири дні не виходив на зв`язок, його почали шукати. Свідок був знайомий з його побратимом, він перебував у госпіталі ОСОБА_12 , він розповів, що вони перебували на штурмі, і брат лишився там, на позиції ОСОБА_13 , позиція ОСОБА_14 . Він дав номер телефону командира ОСОБА_15 , коли свідок з ним зв`язався, то йому повідомили, що в брата стріляли зі спостережного пункту, впритул. Також розповідали, що наступного дня побратими піднімали дрон, тіло було на тому ж місці, це лісополоса.

Селище Новобахмутівка Очеретинської селищної територіальної громади Покровського району відноситься до тимчасово окупованої території України Російською Федерацією (05.04.2023; 02.05.2024), згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року N 309, враховуючи зміни внесені наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 18 жовтня 2024 року №378.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд виходить із того, що чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема:

-встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України);

-встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч.1 ст. 315 ЦПК України);

-встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України (ст. 317 ЦПК України);

-оголошення фізичної особи померлою, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом (частина 2 статті 46 ЦК України). Може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи, суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті.

Суд приймає до уваги, що раніше до суду потрібно було подавати письмову відмову органів РАЦС у здійсненні реєстрації смерті. Тепер таку відмову подавати не обов`язково. Стосовно цього було роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду України (лист від 22.04.2021 № 985/0/208-21).

Відповідно до п.18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23 (провадження № 61-16728св23), від 06 червня 2024 року у справі № 188/56/24 (провадження № 61-13752св23), які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У даному випадку, суд зазначає, що зібраними по справі доказами Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 №319 «Про підсумки службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , та показами допитаних у судовому засіданні свідків - ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 достовірно підтверджується зникнення безвісти 03.03.2023 року солдата ОСОБА_2 , під час виконання бойового завдання в н.п. Новобахмутівка в ході штурмових дій по взяттю під свій контроль позиції « ОСОБА_14 ».

Безпосередньо, факт смерті, у даному випадку, заявник підтверджує лише показами свідків. Надаючи правову оцінку показам свідків, суд зазначає, що свідок ОСОБА_11 , як брат ОСОБА_2 , не був безпосереднім свідком подій 03.03.2023 року. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , будучи безпосередніми свідкам подій 03.03.2023 року, в н.п. Новобахмутівка, в ході штурмових дій по взяттю під свій контроль позиції «Кірка», знаходились на певній відстані від ОСОБА_2 , на відстанях 3 10 метрів, фактично бачили лише як ОСОБА_2 впав, під-час обстрілу, всі інші покази свідків зводяться до припущень. Знімків трупа ОСОБА_2 , під-час зйомки дрона, наступного дня, суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновків, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи.

Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постановах від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23), від 06 червня 2024 року у справі № 188/56/24 (провадження № 61-6215св24), від 25 вересня 2024 року у справі №759/980/24 (провадження № 61-8361св24), які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Таким чином, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності, суд зробив висновок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити факт смерті ОСОБА_2 .

У той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що вона не позбавлена права звернутися до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим (частина друга статті 46 ЦК України), тобто законодавством передбачений інший механізм захисту порушеного права заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 18, 76-81, 263, 265, 268, 273, 351, 352, 354Цивільно - процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Одеський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту смерті відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 27.12.2024 року.

Суддя: К.О. Далеко