Справа № 405/982/22
Провадження №2/405/189/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді - Іванової Л.А.

при секретарі - Гаврилюк Ю.В., Дризі Є.В., Нетесі С.М., Тарасенко Р.П.,

за участю учасників справи:

представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Грицини В.І.

та

представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Жеребенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу №405/982/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому в порядку поділу спільного майна - квартири АДРЕСА_1 , просили:

визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рівних частинах, право власності по 1/2 частині квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість 1/8 частки квартири, визначену висновком судової будівельно-технічної експертизи;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість 1/8 частки квартири, визначену висновком судової будівельно-технічної експертизи;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість 1/8 частки квартири, визначену висновком судової будівельно-технічної експертизи;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість 1/8 частки квартири, визначену висновком судової будівельно-технічної експертизи, посилаючись при цьому, як на правові підстави позову на ст.ст.364, 365 ЦК України, та зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що він (позивач) ОСОБА_1 з 24 грудня 1984 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , від якого (шлюбу) мають двох доньок - ОСОБА_2 , яка є позивачем у справі, та ОСОБА_4 , яка є відповідачем по справі.

Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 16.11.1999 року за № НОМЕР_1 , виданого Кіровоградською міською радою, їм (позивачам та відповідачам по справі) на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 , реєстрова книга №119 запис №39526, що підтверджується архівною довідкою ОКП «Кіровоградське обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» №80022 від 13.01.2022 року.

Згідно з короткою технічною характеристикою об`єкта за матеріалами технічної інвентаризації №80023 від 13.01.2022року загальна площа квартири становить 51,1 кв.м., житлова площа квартири - 30,3 кв.м. Опис: коридор 7,4 кв.м., кладова 0,4 кв.м., кімната 18,6 кв.м., кімната 11,7 кв.м., туалет 1,0 кв.м., ванна 2,6 кв.м., кладова 0,5 кв.м., кухня 8,9 кв.м.

Протягом тривалого часу, зокрема з 1997 року, він (позивач ОСОБА_1 ). проживає та працює в Грецькій Республіці та зароблені ним кошти, він передавав дружині відповідачу по справі ОСОБА_3 , та за домовленістю з нею, вона повинна була придбати дві квартири для того, щоб в подальшому вони могли їх здавати в оренду і таким чином забезпечити їм безбідну старість. Такі квартири були придбані за адресами: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 .

При цьому, останнім часом відносини у нього (позивача ОСОБА_1 ) з відповідачем ОСОБА_3 погіршилися, та він не має доступу до квартири, а всі його ( ОСОБА_1 ) спроби вирішити питання поділу майна в добровільному порядку відповідач ОСОБА_3 ігнорує, тому виникла необхідність вирішити дане питання в судовому порядку.

Крім того, зазначив, що в 2022 році йому стало відомо, що обидві вищевказані квартири були оформлені за договорами купівлі-продажу не на відповідача ОСОБА_3 , а на одну з їх спільних доньок - відповідача ОСОБА_4 . Після придбання 03 листопада 2009 року квартири АДРЕСА_6 протягом 6-7 місяців в квартирі проводились ремонтні роботи за рахунок коштів, які він переказував із заробітків відповідачу ОСОБА_1 , після чого, в зазначену квартиру поселилась позивач ОСОБА_2 разом зі своєю родиною.

Окрім того, позивач ОСОБА_2 вказала, що в 2014 році вона переїхала проживати до Австрії, де проживає і по теперішній час, а зазначену вище квартиру відповідач ОСОБА_3 здає в оренду здає в оренду, отримуючи дохід у вигляді орендної плати. Зазначила, що протягом останніх 8-ми років вона (позивач ОСОБА_2 ) проживає в Австрії, де орендує житло, при цьому, вона має можливість придбати житло в кредит, але обов`язковою умовою є наявність коштів на початковий внесок. Вказала, що вона ( ОСОБА_2 ) неодноразово зверталася до відповідача ОСОБА_3 з проханням вирішити ці питання в добровільному порядку, але на жодну із запропонованих пропозицій відповідач ОСОБА_3 не погоджується.

Окрім того, позивачі зазначили, що спірна квартира є неподільна, виділити належні кожному з них по 1/4 частини в натурі неможливо, нею володіють та користуються виключно відповідачі по справі, при цьому, на відповідача ОСОБА_4 зареєстровано право власності на ще дві квартири, а відповідач ОСОБА_3 отримує за оренду квартири АДРЕСА_6 дохід у вигляді орендної плати, а тому, за таких обставин, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спроможні виплатити їм (позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) компенсацію в рахунок визнання за ними (відповідачами) права власності на спільне майно, що не становитиме для них надмірним тягарем.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 28 березня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Крім того, ухвалою суду від 06 липня 2022 року за заявою позивачів про забезпечення позову вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1999 року № НОМЕР_1 , виданого Кіровоградською міською радою.

При цьому, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 скористалися правом на подання відзиву на позов, та 10 сепрня 2022 року подали відзиви на позовну заяву, зареєстровані судом за вх.№№14411 та 14412 відповідно.

Окрім того, на стадії підготовчого провадження у справі за клопотанням представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Грицини В.І. по зазначеній справі за ухвалою суду від 26 вересня 2022 року призначено судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: яка ринкова (дійсна) вартість квартири АДРЕСА_1 , на дату проведення експертизи, та проведення якої було доручено ТОВ «Науково виробниче підприємство «УкрСпецБудЕкспертиза». На час проведення експертизи провадження по справі було зупинено.

20 жовтня 2023 року на адресу суду з ТОВ «Науково-виробниче підприємство УкрСпецБудЕкспертиза» надійшов висновок експерта від 25.07.2023 року № 378, складений за результатами проведеної судової оціночно-будівельної експертизи, за яким за результатами проведених досліджень зроблено висновок про те, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на 25.07.2023 року становить 1 195 793,22 грн. без ПДВ.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з викликом в судове засідання сторін та їх представників.

28 листопада 2023 року представником позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокатом Грициною В.І., з урахуванням висновку судової оціночно будівельної експертизи, подано уточнений позов, який зареєстрований судом за вх. № 30854, в якому (позові) позивачі в порядку поділу спільного майна - квартири АДРЕСА_1 , просили:

визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рівних частинах, право власності по 1/2 частині квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп. (1 195 793 грн. 22 коп. : 8);

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року позовну заяву в новій редакції (збільшення позовних вимог) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна та визнання права власності,- залишено без руху, надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви та запропоновано позивачам в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а саме: доплатити судовий збір в розмірі по 1 997 грн. 08 коп. кожним з позивачів.

Крім того, ухвалою суду від 24 січня 2024 року за клопотанням представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Грицини В.І. витребувано в Центрі обслуговування платників Кропивницької ДПІ Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25009 Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Княгині Ольги, 2) інформацію про доходи відповідачів: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 за період з 01.01.1997 року по теперішній час; ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 за період з 14 листопада 2004 року по теперішній час.

Окрім того, під час підготовчого провадження по справі ухвалою суду від 24 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Грицини В.І. про витребування доказів. Витребувано у ВІДДІЛІ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ РЕЧОВИХ ПРАВ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО УПРАВЛІННЯ У СФЕРІ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ ДЕПАРТАМЕНТУ НАДАННЯ АДМІНІТРАТИВНИХ ПОСЛУГ КРОПИВНИЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ інформацію про зареєстровані за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , об`єкти нерухомого майна.

29 січня 2024 року представником позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокатом Грициною В.І. на виконання ухвали суду від 24 січня 2024 року подана заява, яка зареєстрована судом 29 січня 2024 року за вх. № 2342 про долучення до матеріалів справи квитанцій про доплату судового збору в розмірі по 1 997 грн. 08 коп. кожним з позивачів.

06 березня 2024 року Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на виконання ухвали суду від 24 січня 2024 року подано відомості, отримані з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 01.01.1998 по 31.12.2023 року по громадянці ОСОБА_3 (рнокпп - НОМЕР_5 ) та за період з 01.10.2004 по 31.12.2023 року по громадянці ОСОБА_4 (рнокпп - НОМЕР_4 ).

Крім того, 11 березня 2024 року за вх. № 6105 Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на виконання ухвали суду від 24 січня 2024 року надана інформація з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_3 за період з 01.01.1998 року по 30.09.2004 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 01.10.2004 року по 31.12.2023 року.

Окрім того, 22 квітня 2024 року за вх. №10365 Департамент надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, направив до суду інформацію щодо забезпечення виконання відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради ухвали суду від 24 січня 2024 року про витребування доказів, за якою, зокрема, зазначив, що заявник (позивач/відповідач), для отримання інформації з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права, може особисто звернутися з відповідною заявою до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради за адресою: м. Кропивницький, вул. Архітектора Паученка, 41/26, або до будь якого іншого суб`єкта реєстрації, який надає таку послугу, або ж в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (Портал Дія) сплативши адміністративний збір у розмірі, передбаченому Законом.

При цьому, з урахуванням зазначеної інформації в підготовчому судовому засіданні представником позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - адвокатом Грициною В.І. надано для долучення до матеріалів справи отриману нею (адвокатом) через веб-сайт інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2024 року.

Ухвалою суду від 08 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час судового розгляду цивільної справи по суті:

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Грицина В.І. (діє на підставі ордерів на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1027207 та серії ВА №1027208 від 21 лютого 2022 року) в судовому засіданні підтримала позов, зважаючи на підстави, викладені в ньому, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що предметом позову є поділ майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачам та відповідачам на праві спільної сумісної власності, та сторони є співвласниками спірного майна в рівних частках в розмірі по частці кожному, однак так трапилося в сім`ї, що спільної мови не знайшли, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 шлюб було розірвано, позивач ОСОБА_5 тривалий час проживає і працює за кордоном, в Греції, та зароблені кошти переказував або дружині ОСОБА_3 , або доньці ОСОБА_6 . Зазначила, що між подружжям ОСОБА_7 була домовленість, що вони придбавають дві квартири, щоб в подальшому здавати їх в оренду, однак відповідач ОСОБА_3 поступила інакше, оформивши договори купівлі-продажу на доньку ОСОБА_4 , відповідача по справі. На теперішній час діти та батьки (позивачі та відповідачі по справі) не можуть домовитися між собою, при цьому, позивач ОСОБА_5 пропонував продати одну з квартир та кошти за продаж квартири передати позивачу ОСОБА_2 для її належного проживання в Австрії. Зазначила, що позивачі обґрунтовують позов положеннями ст.365 ЦК України, за якими частки відповідачів у спірному майні є незначними, квартира двокімнатна та є неподільною, спільне проживання та користування спірним майном є неможливими, також у позивачів не має ключів від квартири, однак до правоохоронних органів позивачі звертатися не бажають, більш того, такий поділ спірного майна не завдасть істотної шкоди відповідачам, оскільки за відповідачем ОСОБА_4 на праві приватної власності зареєстровано дві квартири, які були придбані на кошти, які заробив працею за кордоном позивач ОСОБА_1 . Окремо представник позивачів зазначила, що зазначена ситуація, яка склалася між позивачами та відповідачами, - є несправедливою по відношенню до позивачів, які, на відміну від відповідачів, не мають у власності іншого нерухомого майна.

Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Жеребенко О.В. (діє на підставі доручень для надання безоплатної вторинної правової допомоги №376 та №377 від 06 листопада 2023 року) в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивачів, з підстав, які детально викладені відповідачами у відзивах на позовну заяву, які зареєстровані судом 10 серпня 2022 року за вх. №№14411, 14412, та відповідно до яких при визначенні підстав позову позивачами одночасно наведені норми як статті 364, так і статті 365 ЦК України, при цьому, норми статей 364 та 365 ЦКУкраїни є взаємовиключними і одночасно застосовані бути не можуть.

Крім того, щодо неможливості застосування до спірних правовідносин норм статі 365 ЦК України, зазначила, що за загальним правилом, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду, а відповідач - особа, до якої звернена вимога позивача. Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників. У даному ж випадку, позивачі просять припинити свої права на свої частки у спільному майні, яким є спірна квартира, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України обов`язковою умовою для постановлення судом рішення про припинення права особи на частку у спільному майні є попереднє внесення позивачами вартості цих часток на депозитний рахунок суду. У даному ж випадку, позивачі просять стягнути вартість цих часток з відповідачів, що є неприпустимим.

Окрім того, відповідачі не мають бажання як на визнання за ними права власності на частку спірної квартири за кожним з них, так і на виплату позивачам грошової компенсації за відповідні частки. Позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь кожного з позивачів, визначеної висновком судової експертизи, вартості 1/8 частки спірної квартири є похідними від основної позовної вимоги про визнання за відповідачами права власності по 1/2 частку спірної квартири, та, оскільки позивачам не належить право вимоги за нормами статі 365 ЦК України з припинення своїх прав на свої частки у спірній квартирі, слід відмовити позивачам у задоволенні усіх позовних вимог через неналежний суб`єктний склад учасників справи.

Щодо застосування до спірних правовідносин норм статі 364 ЦК України зазначила, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Щодо позовної вимоги про визнання за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності по 1/2 частки спірної квартири, зазначила, що позивачами не подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наступних доводів, викладених ними у позовній заяві, зокрема, позивач ОСОБА_1 не довів того, що зароблені ним кошти він передавав дружині, за домовленістю з якою, вона повинна була придбати дві квартири для того, щоб в подальшому здавати їх в оренду, і, таким чином, забезпечити безбідну старість; на зароблені ним кошти у спірній квартирі робились ремонтні роботи: старі вікна були замінені на металопластикові, засклили балкон, замінені міжкімнатні двері, облаштовано автономне опалення, замінено лінолеум; ним робилися спроби вирішити питання поділу майна в добровільному порядку; відповідач ОСОБА_3 отримує за оренду квартири АДРЕСА_6 орендну плату, а також того, що відповідачі спроможні виплатити позивачам компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно, що не становитиме для них надмірним тягарем. Крім того, позивачем ОСОБА_2 не доведено, що в квартирі АДРЕСА_6 проводились ремонтні роботи за рахунок коштів, які переказував із заробітків ОСОБА_1 ; зазначену квартиру здає в оренду відповідач ОСОБА_3 , отримуючи орендну плату; те, що ОСОБА_2 проживає в Австрії в орендованому житлі та що нею робилися спроби вирішити питання поділу майна в добровільному порядку. Позивачі не надали до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, чи дійсно є неможливим виділ належної позивачам частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом.

Належні позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 частки у спірній квартирі (по 1/4) не є незначними і є рівними з частками відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по частці. Якщо в натурі зазначені частки не можуть бути виділені, існує можливість у співвласників майна визначити порядок користування квартирою, оскільки квартира складається із двох ізольованих кімнат, розмір яких відповідає часткам сторін, тобто спільне користування є можливим. Позивачі не обмежені в розпорядженні своїми частками у спільній частковій власності на власний розсуд. Відповідачі не чинять жодних перешкод позивачам у використанні ними належних часток спірної квартири, а тому вважають, що дійсною метою пред`явлення зазначеного позову є недомовленість між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 щодо спільного майна подружжя.

У позовній заяві зазначено, що позивач ОСОБА_1 з 1997 року проживає і працює у Грецькій Республіці, а позивач ОСОБА_2 з 2014 року проживає в Австрії, але такі перешкоди не залежать від волі відповідачів. Відповідач ОСОБА_3 сплачує комунальні платежі на утримання спірної квартири за рахунок субсидії, що підтверджується довідкою Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради від 03.08.2022 року №3418/29.1 про отримання допомоги. Позивачі не приймають участі у підтриманні у належному стані спірної квартири. Відповідачі не мають наміру відчужувати спірну квартиру, а тому їм не потрібно збільшувати їх частку у праві власності. З огляду на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають бажання на визнання за ними права власності по 1/2 частки спірної квартири, у задоволенні відповідних позовних вимог позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь кожного з позивачів, визначеної висновком будівельно - технічної експертизи, вартості 1/8 частки спірної квартири, зазначила, що спірну квартиру відповідач ОСОБА_3 одержала у 1989 році у користування під час трудової діяльності, що підтверджується технічним паспортом на спірну квартиру. У 1999 році була проведена приватизація спірної квартири, внаслідок якої співвласниками спірної квартири є відповідач ( ОСОБА_3 ), позивач ОСОБА_1 та двоє їх спільних доньки: позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 . Шлюб відповідача ОСОБА_3 з позивачем ОСОБА_1 розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2009 року, ухваленого у цивільній справі №2-3799/09. ОСОБА_3 щомісячно одержує соціальну допомогу, розмір якої не перевищує 2027 грн. на місяць, що підтверджується довідкою від 03.08.2022 року №3418/29.1, а тому вона позбавлена постійного доходу, який мав би забезпечувати достойне життя для неї.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шлюб з батьком дитини ОСОБА_9 розірвано за рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 06.08.2018 року та від батька дитини вона одержує аліменти на утримання дитини в розмірі, не більше 3 000 грн. щомісячно, тимчасово не працює, а тому позбавлена постійного доходу.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 користується квартирою за адресою: АДРЕСА_7 , тому він житлом в Україні забезпечений. Позивач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , тому вона також житлом в Україні забезпечена.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не спроможні виплатити позивачам компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно, оскільки грошова компенсація становитиме для них надмірний тягар та завдасть істотної шкоди їх інтересам, а тому позов у цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Заслухавши представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_10 адвоката Грицину В.І., представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Жеребенко О.В., зваживши доводи, викладені в заявах по суті справи: позові на обґрунтування позовних вимог та відповідно відзивах на позов відповідачів, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачам слід відмовити, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Фактичні обставини, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, та не заперечувалося учасниками справи, що в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню, що 24 грудня 1983 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №2703, та який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 листопада 2009 року (справа №2-3799/09), яке набрало законної сили 11 грудня 2010 року, та від якого мають спільних дітей повнолітніх доньок: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є позивачем по справі, та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є відповідачем по справі, що також підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 20.06.1984 року Ленінським відділом ЗАГС м.Кіровограда, актовий запис за №842 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 08.12.1986 року відділом ЗАГС Кіровського райвиконкому м.Кіровограда, актовий запис за №2579. Батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в свідоцтвах про народження зазначені в графі «Батько» - ОСОБА_1 та в графі «Мати» - ОСОБА_3 .

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 1999 року, виданого Кіровоградською міською радою на підставі розпорядження від 16.11.1999 року №28966, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності: ОСОБА_3 , та членам її сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Загальна площа квартири становить 52 кв.м. Характеристика квартири (кімнат, будинку) та її обладнання наведені у Технічному паспорті, який є складовою частиною зазначеного свідоцтва.

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 від 05.02.1999 року за технічними характеристиками вбачається, що квартира складається з двох кімнат житловою площею 30,3 кв.м., у т.ч. 1-ша кімната складає 18,6 кв.м., 2-га кімната складає 11,7 кв.м., кухня площею 8,9 кв.м., ванної кімнати 2,6 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору 7,4 кв.м., кладовки 0,5 кв.м., балкону 3, 0 кв.м, загальна площа 51,1 кв.м.

Згідно з архівною довідкою обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за № 80022 від 13 січня 2022 року, за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом до 01 січня 2013 року, право приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1999 року № НОМЕР_1 , виданого Кіровоградською міською радою зареєстроване за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , реєстрова книга №119, запис №39526.

З довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за № 80023 від 13 січня 2022 року про коротку технічну характеристику за матеріалами технічної інвентаризації (остання технічна документація станом на 10.11.1999 року) об`єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за якою: загальна площа 51,1 кв.м., площа житлова (основна): 30,3 кв.м., з якої (площі) коридор 7,4 кв.м., кладова 0,4 кв.м., кімната 18,6 кв.м., кімната 11,7 кв.м., туалет 1,0 кв.м., ванна 2,6 кв.м., кладова 0,5 кв.м., кухня 8,9 кв.м.

Згідно з висновком судового експерта ТОВ «Науково-виробниче підприємство УкрСпецБудЕкспертиза» Хомутенка Д.Г. від 25.07.2023 року № 378, складеним за результатами проведеної судової оціночно-будівельної експертизи, за результатами проведених досліджень ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на 25.07.2023 року становить 1 195 793,22 грн. без ПДВ.

Звертаючись до суду з позовом, на підставі статті 364 ЦК України, що регулює порядок виділу в натурі частки зі майна, що належить кільком особам на праві спільної часткової власності, та на підставі статті 365 ЦК України, що регулює припинення права на частку спільного майна, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в рівних частинах, право власності по 1/2 частині квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп. (1 195 793 грн. 22 коп. : 8); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:визнання права;визнання правочину недійсним;припинення дії, яка порушує право;відновлення становища, яке існувало до порушення;примусове виконання обов`язку в натурі;зміна правовідношення;припинення правовідношення;відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.ч.2, 3 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст.317 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частина 1 ст.321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Правовий режим спільної власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина перша статті 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частини першоїстатті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Згідно з ч.3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За змістом наведених норм можна дійти висновку, що виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка майна, яка виділяється, повинна бути дійсно окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому, частка, яка залишається у іншого власника (власників), має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Тобто, при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта.

При цьому, суд дійшов переконання, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 364 ЦК України, оскільки за таких умов виділ в натурі майна не відбувається, так як позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прагнуть припинити право на належні їм частки (по 1/4) нерухомого майна на користь відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з відшкодуванням їм (позивачам) відповідачами компенсації за їх (позивачів) припинені частки квартири.

Вимоги позивачів щодо збільшення часток відповідачів за рахунок компенсації, є по суті не виділенням частки у натурі, а примусовим обміном нерухомого майна на матеріальну компенсацію, що, у свою чергу, суперечить вимогам ст.364 ЦК України, та свідчить про неналежний спосіб захисту прав позивачів в цій частині.

Крім того, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог, просили застосувати до спірних правовідносин положення ст.365 ЦК України, у зв`язку з чим, судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в своїх позовних вимогах просять в судовому порядку припинити свої права на належні їм по частці кожному частки спірного нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 , з відшкодуванням їм відповідачами компенсації вартості (1/4 та частки, а всього 1/2) припинених часток об`єкта нерухомого майна.

З огляду на викладене при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

В свою чергу, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 листопада 1999 року, виданого Кіровоградською міською радою, на підставі розпорядження від 16.11.1999 року №28966, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності: позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_12 . Загальна площа квартири 52 кв.м., що свідчить про те, що належні відповідачам частки по ,- є рівними часткам по позивачів, тобто, і позивачі, і відповідачі є співвласниками спірної квартири та вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, у зв`язку з чим частки відповідачів не можуть бути визначені такими, що є незначними.

Крім того, судом зазначається, за змістом статті 365 ЦК України неможливість спільного володіння і користування майном може мати місце лише у тому випадку, якщо річ є неподільною.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, судом під час судового розгляду справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 з 1997 року проживає в Грецькій Республіці, а позивач ОСОБА_2 з 2014 року проживає в Австрії, поряд з цим, позивач ОСОБА_1 на обґрунтування позовних вимог вказав, що останнім часом відносини з відповідачем ОСОБА_3 погіршилися та він не має доступу до спірної квартири АДРЕСА_3 .

Позивач ОСОБА_2 , в свою чергу, як на обґрунтування позовних вимог зазначила, що приблизно останніх 8-м років вона проживає в Австрії, в орендованому житлі, однак у неї є можливість придбати власне житло в кредит, але за обов`язкового внесення першого платежу, однак на її прохання до відповідача ОСОБА_3 вирішити питання в добровільному порядку, відповідач не погоджується

Суд зауважує, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК).

З огляду на викладене, судом зазначається, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їм (позивачам) чиняться перешкоди у користуванні спірним майном, яке належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, а так само не надано належних доказів на підтвердження наступних доводів, викладених в позовній заяві, і, зокрема, що зароблені гроші позивач ОСОБА_1 передавав дружині ОСОБА_3 , за домовленістю з якою вона повинна була придбати дві квартири для того, щоб в подальшому здавати їх в оренду; що на зароблені позивачем ОСОБА_1 кошти, у спірній квартирі проводились ремонтні роботи; що ним робилися спроби вирішити питання поділу майна в добровільному порядку, а також, що відповідач ОСОБА_3 отримує за оренду квартири АДРЕСА_8 орендну плату. Крім того, позивачем ОСОБА_2 також не надано належних доказів на підтвердження наступних доводів, викладених в позовній заяві, і, зокрема, що у квартирі АДРЕСА_6 проводились ремонтні роботи за рахунок коштів, які переказував із отриманої заробітної плати позивач ОСОБА_1 ; що зазначену квартиру відповідач ОСОБА_3 здає в оренду, отримуючи орендну плату; те, що ОСОБА_2 проживає в Австрії в орендованому приміщенні, а також, що нею робилися спроби вирішити питання поділу майна в добровільному порядку.

Окрім того, судом зазначається, що не може бути підставою для припинення права на частку у спірному майні неприязні стосунки між сторонами. Окрім того, належних доказів того, що позивачі як співвласники спірного майна, як стверджують останні, обмежені у праві користування спірним майном, до суду не надано, відповідно вказані доводи не можуть бути взяті судом до уваги.

Суд також зазначає, що позивачі не обмежені в розпорядженні своїми частками (по частці) у спільній власності на власний розсуд, та відповідачі не чинять позивачам жодних перешкод у використанні ними належних їм часток спірної квартири.

Окремо суд вважає, що надані позивачем ОСОБА_1 копії 4-х квитанцій про переказ грошових коштів від 20.05.2008 року на суму 1 100 Євро, від 18.06.2008 року на суму 570 Євро, від 18.02.2009 року на суму 5 000 Євро та від 18.02.2009 року на суму 5 000 Євро відповідачу ОСОБА_4 не стосуються предмета спору у даній справі, з огляду на те, що предметом позову є визнання за відповідачем ОСОБА_4 права власності на частку квартири АДРЕСА_3 , співвласниками якої у рівних частках по частці є позивачі та відповідачі по справі, а також стягнення з неї на користь позивачів грошової компенсації за цю частку.

Також судом зазначається, що результат аналізу статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

При цьому, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Подільського району департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради, що підтверджується довідкою Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради від 03 серпня 2022 року за вих. №3418/29.1 та щомісячно отримує соціальну допомогу, розмір якої не перевищує 2027 грн. на місяць. Загальна сума доходів за період з лютого 2022 року по липень 2022 року, становить 18 496 грн. 95 коп.

Доводи позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що квартира АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_4 на праві власності, здається в оренду, від якої ОСОБА_3 має дохід, не знайшли свого підтвердження, так як вказані доводи позивачів не підтверджені будь якими належними та допустимими доказами.

Також судом встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №3, сформованого 08 червня 2022 року, шлюб між ОСОБА_4 (прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_7 ) та ОСОБА_9 , який було зареєстровано 09 листопада 2013 року, актовий запис за №859, розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.08.2018 року (справа 404/3131/18), при цьому, на утриманні у відповідача ОСОБА_4 перебуває малолітня дитина син ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області, актовий запис за №400.

Крім того, з наданої відповідачем ОСОБА_4 копії трудової книжки серії НОМЕР_9 вбачається, що відповідач офіційно не працевлаштована, останні записи в трудовій книжці датовані 11.10.2020 року про звільнення з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін та 02.11.2020 року Кіровоградським міськрайонним центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю, яку (виплату) припинено 29.07.2021 року на підставі п.1.12 ст.31 ЗаконуУкраїни «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття».

Крім того, надана інформація Головного управління ДПС у Кіровоградській області, за відомостями, отриманими з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору по ОСОБА_3 за період з 1998 року по 31.12.2023 рік, та ОСОБА_4 за період з 01.10.2004 року по 31.12.2023 рік, та за Інформацією з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_3 за період з 01.01.1998 року по 30.09.2004 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 01.10.2004 року по 31.12.2023 року, не знайшла свого підтвердження про те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають сталий дохід, та відповідно фінансову можливість сплатити грошову компенсацію позивачам за їхні (позивачів) частки спільного сумісного майна.

З урахуванням викладеного, судом зазначається, що під час розгляду справи позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доведено тієї обставини, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають фінансову можливість сплатити грошову компенсацію на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Окремо суд зауважує, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 08.04.2024 року за № 373315935 за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно зареєстровано право приватної власності на об`єкти нерухомого майна: 1) квартиру АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С., зареєстровано в реєстрі за №4829; 2) квартиру АДРЕСА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В., зареєстровано в реєстрі за №516.

При цьому, представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Грицина В.І. під час судового розгляду справи зазначила, що наявність у відповідача ОСОБА_4 у приватній власності двох об`єктів нерухомого майна підтверджує її матеріальний стан і відповідно її спроможність виплатити позивачам компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спірне спільне майно, що також не становитиме для неї надмірним тягарем.

Разом з тим, суд вважає, що інформація про зареєстровані за відповідачем ОСОБА_4 двох об`єктів нерухомого майна не стосується предмета спору у даній справі, з огляду на те, що ним (предметом позову) є визнання за відповідачами права власності на належні позивачам частки квартири АДРЕСА_3 , та стягнення відповідної компенсації, крім того, наявність у власності відповідача ОСОБА_4 нерухомого майна, на переконання суду, не свідчить про її платоспроможність.

При цьому, судом зауважується, що задоволення позову у такому випадку призведе до порушення статті 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, за якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, законодавством не передбачено підстав набуття права власності у примусовому порядку поза волею особи.

Враховуючи те, що заявлені позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартості 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.; стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартості 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартості 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп.; стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартості 1/8 частки квартири, що становить 149 474 грн. 15 коп. є похідними вимогами від заявленої вимоги про поділ майна та визнання за кожним з відповідачів права власності по частці спірного майна, в задоволенні якої відмовлено, суд відмовляє в задоволенні і цієї позовної вимоги.

З огляду на зазначене та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих учасниками справи доказів, і, вирішуючи справу за тим позовом, який пред`явлений, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в повному обсязі.

Стосовно інших доводів сторін, то суд керується усталеною практикою Європейський суд з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Окремо судом зазначається, що позивачі, якщо вважають, що перешкоди у користуванні спільним майном для них дійсно існують, не позбавлені можливості захистити свої майнові права в інший спосіб, передбачений нормами ЦК України, не покладаючи на відповідачів надмірний тягар, і, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом про визначення порядку користування спірною квартирою та усунення перешкод у користуванні нею.

Крім того, відповідно до ч.ч.9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які, відповідно були вжиті у зазначеній справі на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда від 06 липня 2022 року у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1999 року № НОМЕР_1 , виданого Кіровоградською міською радою.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в задоволенні позову, - на позивача, на підставі чого та враховуючи, що позивачам в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені позивачами судові витрати по справі, слід залишити по фактично понесеним позивачами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про

визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 149 474 грн. 15 коп.;

стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 149 474 грн. 15 коп.;

стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 149 474 грн. 15 коп.;

стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 149 474 грн. 15 коп., - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі, понесені позивачами, залишити по фактично понесеним.

Скасувати вжиті за ухвалою суду від 06 липня 2022 року заходи забезпечення позову по цивільній справі №405/982/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна та визнання права власності, у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1999 року № НОМЕР_1 , виданого Кіровоградською міською радою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова