Справа № 587/429/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2024 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., представника позивача - адвоката Друченко Т.В., представника відповідача-адвоката Курбатова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа «Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод у вихованні дитини,
У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа «Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод у вихованні дитини, зазначаючи, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу припинення відносин між сторонами ОСОБА_2 почала створювати штучні перешкоди у спалкуванні батька з дитиною. Посилаючись на ці обставини, позивач просив встановити порядок виховання дитини, за наступних умов: не менше 2 днів на тиждень батько може забирати дитину до себе з 09:00 до 17.00 години; в зимовий період, за попередньою домовленістю між батьками дитина проводить з батьком не менше 2 тижнів підряд; у літній період за попередньою домовленістю між батьками дитина проводить з батьком не менше 1 місяця підряд; у разі виїзду дитини за межі населеного пункту, де проживає дитина з матір`ю, остання зобов`язана повідомити у будь-який спосіб про місцезнаходження дитини; у випадку перебування дитини з родичами з боку матері більше 7 днів, мати зобов`язується забезпечити дотримання цього порядку участі батька у вихованні дитини; питання, пов`язані з лікуванням та навчанням дитини, вирішуються виключно за обопільною домовленістю.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, належним чином були повідомлені про час розгляду справи у суді, в попередніх судових засіданнях позов підтримали в повному обсязі.
В судове засідання відповідач та її представник не з`явились, в письмовій заяві представник відповідача просив справу слухати без його участі, позовні вимоги не визнав повністю, підтримавши відзив на позовну заяву від 26.04.2021 року та просив постановити рішення з врахуванням висновку психолога ОСОБА_4 , викладеного в довідці ( т. 1 ар. с. 199-201).
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві третя особа підтримала наданий суду висновок Служби у справах дітей Сумськоії міської ради.
Заслухавши пояснення сторін, учасників справи, спеціаліста ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази по справі, зясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 ар. с. 8).
Після припинення шлюбних відносин між сторонами почали виникати спори з приводу участі батька у вихованні дитини, яка фактично залишилася проживати з матір`ю. Оскільки мирним шляхом вирішити спірні питання не вдалося, позивач звертався до комісії з питань захисту дітей Сумської районної державної адміністрації, а також до органів поліції.
Згідно довідки про результати розгляду матеріалів ЄО № 9327 від 20.02.2021 року ОСОБА_1 звертався до органів поліції з інформацією, що ОСОБА_2 не дає бачитися з їхньою спільною з ОСОБА_2 дитиною ( ар.с.51).
Згідно витягу з протоколу № 1 від 16.01.2020 року комісії з питань захисту прав дитини Сумської РДА було вирішено рекомендувати запропонований наступний графік побачень ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , а саме: 2 дні на тиждень з 9:30 до 11:30 за попередньою домовленістю між батьками, враховуючи стан здоров`я та режим дня дитини ( т. 1 ар.с.9).
Попри намагання органів опіки та піклування створити умови для мирного вирішення між сторонами спірних питань щодо участі кожного у вихованні дитини, спір в добровільному порядку не вирішений, внаслідок чого між сторонами виникають конфліктні ситуації.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це зумовлено інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та їх тривалість.
Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення, та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.
Згідно довідки практичного психолога, старшого викладача кафедри психології Сумського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти ОСОБА_4 , яка була злучена до участі у справі в якості спеціаліста, в результаті вивчення психоемоційного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано наступні рекомендації: батьки, у своїх протиріччях та конфліктах, мають усвідомити, що ОСОБА_5 не може бути знаряддям помсти; базові потреби ОСОБА_5 у забезпеченні повноцінного та системного розвитку мають стати пріоритетом у діях батьків; унебезпечити ОСОБА_5 від отримання негативних психоемоційних переживань, пов`язаних із травмуючою поведінкою батьків по відношенню один до одного; батьки зобов`язані домовитись між собою про створення комфортного середовища для ОСОБА_5 з метою уникнення можливих ускладнень психічного та інтелектуального розвитку; у разі подальшої необхідності пройти курс психокоригуючих занять з дитячим психологом (т.1 ар.с.199-201).
Відповідно до висновку про усунення перешкод та визначення участі у вихованні дитини та встановлення графіка зустрічей з дитиною від 10.05.2023 № 824/27.1-26, наданого Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, управління вважає за можливе визначити порядок участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді особистих зустрічей у присутності матері кожної другої суботи та неділі місяця у будь-який час у місті проживання дитини з правом відвідувати дитячі майданчики , парки, стадіони, культурно-масові та розважальні заклади за попередньою домовленістю з матір`ю дитини з урахуванням бажання та стану здоров`я доньки, інших обставин, що мають істотне значення; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; відпочинок батька з донькою протягом канікул за місцем проживання батька з попереднім повідомленням ОСОБА_2 та узгодженням з нею часу та місця перебування з урахуванням стану здоров`я дитини та її бажання (т. 1 ар.с.207-209).
Суд вважає, що запропонований Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради ( т. 1 ар.с.207-209) порядок участі батька у вихованні дитини є обґрунтованим, враховує як висновки практичного психолога ОСОБА_6 , так і положенняЗакону України «Про охорону дитинства», приписи статей 141, 153, 157 Сімейного кодексу України; ґрунтується на положеннях ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, яка є частиною національного законодавства України і якою визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що саме найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стосовно запропонованого ОСОБА_1 порядку участі у вихованні дитини, відповідачка у відзиві зазначала, що з врахуванням віку дитини, викладені в позовній заяві графік зустрічей дитини з батьком не відповідає інтересам дитини. У такому віці дитина не може без матері перебувати з батьком не менше 2 днів на тиждень з 09:00 до 17.00 години, в зимовий період перебувати з батьком не менше 2 тижнів підряд; у літній період проводити з батьком не менше 1 місяця безперервно.
Суд погоджується з позицією відповідачки, оскільки вона є обґрунтованою і такою, що враховує інтереси дитини, які при вирішенні спору мають бути пріоритетними для сторін.
Що ж стосується обов`язку матері у разі виїзду дитини за межі населеного пункту, де проживає дитина з матір`ю, повідомляти у будь-який спосіб про місцезнаходження дитини; зобов`язання забезпечити участь батька у вихованні дитини в разі перебування дитини з родичами з боку матері більше 7 днів; зобов`язання вирішувати питання, пов`язані з лікуванням та навчанням дитини, виключно за обопільною домовленістю між батьками, - відповідачка зазначала, що ніколи не переховувала дитину від позивача, про місце знаходження дитини позивач завжди отримував інформацію, а участь батька у вирішенні питань лікування та навчання дитини завжди була бажаною для неї.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пропонуючи порядок участі у вихованні доньки, позивач всупереч положенням ст. ст. 12,81 ЦПК України не надав суду доказів на підтвердження необхідності встановлення саме такого порядку участі позивача у вихованні дитини. Запропонований порядок, який просить встановити позивач, містить надмірну деталізацію часу, строків, термінів та умов спілкування та зустрічей батька з дитиною, отже, створить додаткові складнощі як у вихованні дитини батьками, так і в організації життя самої дитини.
Дослідивши надані суду докази, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини та між дитиною і кожним з батьків, вік дитини, беручи до уваги висновок Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради від 10.05.2023 № 824/27.1-26, з урахуванням висновків та рекомендацій, що містяться у довідці практичного психолога ОСОБА_6 , залученої до участі у справі в якості спеціаліста, суд вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини, встановлення запропонованого органом опіки і піклування способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у формі особистих зустрічей у присутності матері кожної другої суботи та неділі місяця у будь-який час у місті проживання дитини з правом відвідувати дитячі майданчики , парки, стадіони, культурно-масові та розважальні заклади за попередньою домовленістю з матір`ю дитини з урахуванням бажання та стану здоров`я доньки, інших обставин, що мають істотне значення; необмеженого спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; відпочинку батька з донькою протягом канікул (часу вільного від відвідування дитячого садка) за місцем проживання батька з попереднім повідомленням ОСОБА_2 та узгодженням з нею часу та місця перебування з урахуванням стану здоров`я дитини та її бажання (т.1 ар.с.207-209).
Зазначений порядок та спосіб участі батька у вихованні дитини, на думку суду, сприятиме належному виконанню батьками своїх батьківських обов`язків, дотримання їхніх прав щодо виховання та утримання дитини, забезпечить належні умови виховання та утримання дитини, приймаючи до уваги, що батьки дитини сторони по справі позитивно характеризуються за місцем роботи та проживання ( ар.с. 11,12), мають стабільні джерела доходів, проявляють турботу щодо дитини і прагнуть належним чином виконувати свої батьківські обов`язки та забезпечити гармонійний і здоровий розвиток дитини.
Керуючись ст.ст.12, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. 51 Конституції України , ст.ст.3,7,9,18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, Законом України «Про охорону дитинства» , суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , порядок спілкування з малолітньою дитиною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у формі: особистих зустрічей у присутності матері ОСОБА_2 кожної другої суботи та неділі місяця у будь-який час у місті проживання дитини з правом відвідувати дитячі майданчики, парки, стадіони, культурно-масові та розважальні заклади за попередньою домовленістю з матір`ю дитини з урахуванням бажання та стану здоров`я доньки, інших обставин, що мають істотне значення; необмеженого спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; відпочинку батька з донькою протягом канікул (часу вільного від відвідування дитячого садка) за місцем проживання батька з попереднім повідомленням ОСОБА_2 та узгодженням з нею часу та місця перебування з урахуванням стану здоров`я дитини та її бажання.
В іншій частині позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко