Справа №639/1938/19
Провадження №2/639/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді - Баркової Н.В.,

за участю секретарів - Волкової С.І., Монастирьової І.М., Кравченко А.Л., Кобзар І.І.,

представника позивача - адвоката Надоля Є.В.

представника відповідача - адвоката Баклагіної-Болтєнкової В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частину житлового будинку, прибудов та споруд, паркану, альтанки домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі, що складає еквівалент 15 000 доларів США у національній валюті України станом на 29.03.2019 року 408 750 грн., визнавши, що зазначений будинок, споруди були зведені в період шлюбу сторін.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09.10.2010 року між нею та відповідачем укладено шлюб, про що складено актовий запис № 597. Від шлюбу в них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем склалися з квітня 2010 року, вони проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Так, 09.08.2010 року на ім`я відповідача було придбано домоволодіння по АДРЕСА_1 . Грошові кошти на придбання вказаного домоволодіння чоловіку надав його дідусь, після продажу належної йому квартири за еквівалент 34 000 доларів США. Будинок по АДРЕСА_1 , загальна площа якого на момент придбання складала 41,8 кв.м., був непридатним для проживання, тому вони вирішили його знести, а на його місці побудувати новий будинок для проживання родини. У будівництві подружжю допомагав брат позивача ОСОБА_5 . Внаслідок виконаних будівельних робіт було зведено новий будинок, загальна площа будинку збільшилась з 41,8 кв.м. до 90 кв.м., було добудовано другий поверх, по периметру двору зведені нові паркани з профільованого металевого листа та з боку сусідів бетонний «єврозабор». На придомовій ділянці розміром 3,5 сотки було побудовано теплицю та альтанку, вольєр для собаки. Фактично на місці старого будинку було зведено новий. Вказані роботи з будівництва та реконструкції велися спільними зусиллями позивача та її чоловіка, також їм допомагали родичі, на окремі види робіт наймалися спеціалісти. Будівництво відбувались у період з 2015 року по 2016 рік, під час проживання позивача та відповідача у шлюбі. Грошові кошти у розмірі, що складає еквівалент 15 000 доларів США на будівництво будинку у сімейний бюджет були внесені позивачем, частину з яких у розмірі 10000 доларів США їм надала матір позивача, яка тривалий час працює за кордоном. Результатом реконструкції та будівельних робіт є, зокрема: укладання абсолютно нового фундаменту на місці старого будинку, зведення нового будинку з піноблочних стін, частково були використані матеріали - цегла зі старого будинку у будівництві нових перегородок та стін, облаштування бетонного паркану, будівельні та ремонті роботи всередині будинку, у тому числі, виконано внутрішнє оздоблення приміщень, встановлено внутрішнє інженерне обладнання систем водопостачання, каналізації, електропостачання, теплопостачання, установка вікон всього будинку. Таким чином, під час реконструкції житлового будинку було зведено новий будинок, збудовані альтанка, огорожа, теплиця, вимощення двору та інші роботи. Сторони, перебуваючи у шлюбі, збиралися привести у відповідність до законодавства правовстановлюючі та технічні документи на реконструйоване та побудоване нерухоме майно, однак їх сімейні стосунки погіршилися, почались сварки, що призвело до подання позивачем позову про розірвання шлюбу. На даний час позивач проживає окремо з дітьми у іншому місці та доступу до домоволодіння не має, всі документи на будинок знаходяться у відповідача ОСОБА_2 , що позбавляє її можливості замовити технічну інвентаризацію домоволодіння. Враховуючи, що реконструкція житлового будинку здійснювалась без отримання відповідних дозволів та виготовлення необхідної технічної документації, а також те, що об`єкт не було введено в експлуатацію у встановленому порядку, він вважається самовільно реконструйованим. Нерухоме майно, яке наразі є предметом спору було придбано відповідачем ОСОБА_2 в період їх спільного проживання, як чоловіка та жінки, а тому це майно вважається спільною сумісною власністю подружжя, незважаючи на те що на момент купівлі старого будинку не було укладено шлюб. Від старого будинку після реконструкції нічого не залишилося, було створено новий будинок, який фактично було збудовано на місці старого (переобладнані внутрішні та зовнішні стіни, новий фундамент, добудовано ще один поверх та інші роботи). Тобто значно збільшилася вартість будинку та його житлові характеристики не співпадають із первісними показниками, що зафіксовано у технічній документації на будинок на час придбання. Таким чином було створено новий будинок під час шлюбу, до того ж за кошти, надані позивачу близькими родичами, а тому це майно має бути визнано спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин, оскільки будок АДРЕСА_1 під час шлюбу сторін було заново побудовано внаслідок спільних трудових та грошових затрат, то зазначений будинок може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У зв`язку з чим, позивач має право на компенсацію частки понесених нею з відповідачем витрат на будівництво споруди будинку АДРЕСА_1 . Розмір компенсації повинен бути розрахований, виходячи з вартості будинку в цілому на момент винесення судового рішення, для чого позивач буде просити суд призначити відповідну судову експертизу.

З огляду на викладене, посилаючись на положення ст.ст. 60, 69, 70 СК України та п.п.23, 24, 30 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.05.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя. Призначено підготовче засідання.

19.06.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя - задоволено. Зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гібадулову Л.А. надати суду: завірену копію договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 від 24.07.2010 року, р. № 5042, покупцем за яким є ОСОБА_2 . Зобов`язано Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» надати суду: копію інвентарної справи на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

13.09.2019 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому адвокат зазначила, що спірний будинок на даний час не є введеним в експлуатацію у встановленому порядку, він вважається самовільно реконструйованим, оскільки реконструкція житлового будинку здійснювалась без отримання відповідних дозволів та виготовлення необхідної технічної документації. Посилання на п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» представник відповідача вважає хибним, оскільки відповідач не здійснював відчуження майна та не використовував його на свій розсуд проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, не приховував його. Позивач просить стягнути грошову компенсацію 1/2 частини житлового будинку, прибудов, споруд, паркану, альтанки домоволодіння АДРЕСА_1 , між тим в самому позові зазначає про реконструкцію житлового будинку. Доказів надання 10 000 доларів США для будівництва матір`ю позивача, яка тривалий час працює за кордоном, позивачем не надано. При цьому будівельні матеріали на реконструкцію будинку надавали батьки відповідача та подруга матері відповідача. У зв`язку з викладеним представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.03.2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Надолі Є.В. про призначення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи - задоволено частково. Призначено по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу. Підготовче провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

15.06.2020 року з ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса повернуто матеріали зазначеної цивільної справи без виконання ухвали суду з повідомленням за №5812 про неможливість надати висновок експерта та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.06.2020 року поновлено підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.09.2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Надолі Є.В. про призначення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи - задоволено. Повторно призначено по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

09.08.2021 року на адресу суду з Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» повернуто матеріали зазначеної цивільної справи разом з висновком експерта та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.08.2021 року поновлено підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя. Призначено підготовче засідання.

Після проведення експертизи позивачем не змінювались підстави або предмет позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2022 року підготовче провадження у цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та представника відповідача до ОСОБА_2 - ОСОБА_7 про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_11 , адреса: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_12 , адреса: АДРЕСА_7 ; ОСОБА_13 , адреса: АДРЕСА_7 .

У судовому засіданні 13.11.2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Надоля Є.В. надав вступне слово, в якому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Позивач ОСОБА_1 надала пояснення в тому числі в якості свідка.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Баклагіна - Болтєнкова В.Ю. надала вступне слово, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 09.10.2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклав шлюб з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено відповідний актовий запис №597 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 09.10.2010 року. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_15 » (т.1 а.с 12).

Сторони мають дітей - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.12.2011 року, актовий запис №5000 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27.05.2015 року, актовий запис №309 (т.1, а.с. 13,14).

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.01.2019 року за відповідачем ОСОБА_2 на праві приватної власності зареєстрований житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 41,8 кв.м, житлова площа 22,4 кв.м, площа земельної ділянки 302 кв.м, загальна вартість нерухомого майна 38626 грн., право власності зареєстровано 09.08.2010 року на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий номер № 5042 від 24.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. (т.1 а.с. 15).

З копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.07.2010 року, реєстровий номер № 5042, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., вбачається, що ОСОБА_2 , як покупець придбав у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,8 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, на земельній ділянці площею 0, 0302 га розташовані наступні об`єкти нерухомості, які спільно є об`єктом продажу за цим договором: житловий будинок літ. А-1, вбиральня літ. Ж, сараї літ. И, Н., огорожа №3,4,6, при цьому відсутні будь-які посилання на здійснення яких би то не було добудов, прибудов, перепланувань, переобладнань тощо відносно нерухомості, що продається. Продаж вчинено за 272550 грн., що еквівалентно сумі 34500 доларів США (т.1 а.с.57).

Копія інвентаризаційної справи на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не містить даних про зміну технічних характеристик будинку та надвірних будівель після укладення договору купівлі-продажу, реєстровий номер № 5042 від 24.07.2010 року (т.1 а.с. 64-231)

Позивачем ОСОБА_1 долучені до матеріалів позову фотосвітлини, які відображують етапи будівництва будинку із зображенням на фоні будівництва двох чоловіків та жінки (т.1 а.с 16-22). Факт зображення на світлинах саме реконструйованого будинку ніким із учасників справи не заперечувався.

Відповідачем ОСОБА_2 залучені копії та оригінали товарних накладних на придбання , доставку будівельних матеріалів, а саме щодо придбання:

-02.08.2011 - покриття для підлоги на суму 1078, 20 грн. та заявка на доставку на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 (, т.2 а.с. 265, т.2 а.с. 266, т.1 а.с.251),

-22.08.2013 - Бак расширитель на суму 250 грн. без зазначення платника та адреси (т.1 а.с.252, т.2 а.с. 262)

-13.06.2016 - пилка ланцюгова бензинова вартістю 1657,5 грн. без зазначення платника та адреси (т.1 а.с.252, т.2 а.с. 255)

-24.08.2010 року - заявка на доставку товару від імені ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_1 без зазначення товару (т.1 а.с.253)

-19.02.2014 стільниковий полікарбонат на суму 4282,47 грн., одержувач ОСОБА_2 без адреси доставки (т.1 а.с.254, т.2 а.с.256)

-16.10.2013 - лист гіпсокартону вартістю 290,59 грн. за дорученням про внесення коштів від ОСОБА_20 , яка є одержувачем, без адреси (т.1 а.с.255)

-20.08.2010 - спецдоставка Епіцентр вартістю 150 грн. за адресою АДРЕСА_1 без отримувача і товару (т.1 а.с.256)

-02.08.2011 - спецдоставка Епіцентр вартість 50 грн.за адресою АДРЕСА_1 без отримувача і товару (т.1 а.с.256)

-24.09.2011 - труба ВГП ДУ вартістю 148,61 грн. одержувач ОСОБА_12 без адреси (т.1 а.с.257)

-18.04.2013 - труба і порізка труби, на загальну суму 1457,89 грн. покупець ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.258, т.2 а.с.251)

-16.10.2013 - труба ел/звпроф., порізка труби на загальну суму 790,19 грн. одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.259)

-06.05.2011- труба ел/зв проф., швелер, порізка труби, швелеру на загальну суму 4256,27 грн. одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.260)

-12.12.2016 - труба ел/зв проф. на загальну суму 752,85грн. одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.260)

-29.03.2013 - нарізка арматури оптом, перевезення вантажу без адреси одержувача ОСОБА_20 (т.1 а.с.261)

-22.06.2017 - труба ел/за проф.,квадрат, порізка труби, квадрату, перевезення вантажу - на загальну суму 2391,80 грн. без адреси, одержувач ОСОБА_21 (т.1 а.с.262)

-03.08.2012 - труба ел/зв проф., кутник, порізка труби, кутника на загальну суму 2482,02 грн. покупець ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.263)

-28.02.2012 - труба ел/зв проф., труба ВГП ДУ, порізка труби, перевезення вантажу на загальну суму 3808,13грн., одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.264)

-27.02.2012 - труба ел/зв проф., труба ВГП ДУ, порізка труби, перевезення вантажу на загальну суму 3808,13грн. одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.265)

-27.02.2012 - труба ел/зв проф., труба ВГП ДУ, порізка труби, перевезення вантажу на загальну суму 3808,95 грн. одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.266)

-04.05.2011 - труба ел/зв проф., швелер, кутник порізка труби, швелеру, кутника на загальну суму 4256,27грн., одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.267)

-12.12.2016 - лист х/к, лист г/к, перевезення вантажу на загальну суму 1484,76грн., одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.268)

-04.05.2011 - труба ел/зв проф., швелер, порізка труби, швелеру, перевезення вантажу на загальну суму 2960,73 грн. одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.1 а.с.269).

При цьому відповідачем також надані копії документів, що не стосуються будівництва та реконструкції, а саме:

-Податкове повідомлення ОСОБА_2 про сплату земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 252,14 грн. (т.1 а.с.270)

-квитанція від 13.08.2019 року про сплату земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_2 в сумі 314,05 (т.1 а.с.253)

-Квитанція від 04.04.2019 року про сплату ОСОБА_2 за перевірку димових і вентиляційних каналів від газових приладів за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 200 грн. за період 2019/2020 (т.1 а.с.271)

-Квитанція від 04.04.2019 року про сплату ОСОБА_2 за газоспоживання за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 6000 грн. (т.1 а.с.271)

Представником позивача адвокатом Надоля Є.В. надано для проведення експертизи власноручний перелік використаних будівельних матеріалів при реконструкції домоволодіння, а також перелік видів будівельних робіт (т.2 а.с.77,78), однак із доказів, крім зазначеного вище переліку, додатково надані копії наступних видаткових накладних на придбання:

-04.05.2011- труба ел/зв проф., швелер,порізка труби, швелеру на загальну суму 4256,27 грн., одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.2 а.с.80)

-04.05.2011- труба ел/зв проф., швелер,порізка труби, швелеру на загальну суму 2960,73 грн. , одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.2 а.с.81)

-29.03.2013 - арматура., порізка, доставка на загальну суму 6143,40грн., одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.2 а.с.96, т.2 а.с.252)

Висновок експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» №16478, складеного 25.06.2021 року за результатами проведення судової-будівельно технічної та оціночно-будівельної експертизи містить відповідь на одне з двох сформульованих питань. Щодо першого питання зазначено, що на дослідження не надано технічний паспорт (технічну документацію) на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , проектно-кошторисну та виконавчу документацію на будівництво по вищевказаній адресі в повному обсязі. Отже визначити та надати відповіді про перелік, обсяг, а також період часу та вартість фактично виконаних робіт та матеріалів використаних для будівництва, ремонту, реконструкції будівель та споруд домоволодіння, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , не надається можливим. При цьому на друге питання надана відповідь про те, що ринкова вартість домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (за умови введення його в експлуатацію) складає 445 981,00 грн. Час побудови домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не визначався з причин вказаних у дослідницькій частині висновку (т.2 а.с.101-119).

Представником відповідача надано суду вже після проведення експертизи додатково оригінали раніше наданих видаткових накладних і чеків, а також додатково - видаткові накладні на придбання:

-06.05.2011- труба ел/зв проф., швелер, порізка труби, швелеру, кутника на загальну суму 4256,27 грн. одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.2 а.с.246)

-03.08.2012 - труба ел/зв проф., кутник, порізка труби, кутника на загальну суму 2482,02 грн., одержувач ОСОБА_20 без адреси (т.2 а.с.246)

-12.08.2015 - замовлення 50 кг цементу вартістю 260 грн. без вказівки на отримувача та адресу (т.2 а.с. 261)

-24.09.2011 - труба ВГП ДУ вартістю 148,61 грн., отримувач ОСОБА_12 (т.2 а.с. 263)

Також представником відповідача надані товарний чек від 22.10.2011 року на газова плиту грета вартістю 2050 грн. без зазначення адреси та платника (т.2 а.с. 257), квитанції від 30.05.2011 року про сплату за проектні роботи, технічні умови, узгодження проекту ПАТ «Харківміськгаз» на суму 277, 02 грн., 71,31 грн., 272,41 грн.,14,26 грн. за адресою: АДРЕСА_1 абонент ОСОБА_19 (т.2 а.с.258, 259, 267-270) .

Допитана у якості свідка (за її згодою) позивач ОСОБА_1 надала показання про те, що вона давно познайомилась з майбутнім чоловіком, а одружились вони восени 2010 року. Його дідусь залишив квартиру в якості подарунка на весілля. Спірний будинок купили за 2 місяця до весілля, це фактично був флігель, який в 2016 році вони знесли та побудували новий будинок. При цьому матір позивача, яка працювала в Італії, надіслала на будівництво 10000 доларів США, брат позивача після продажу своєї квартири позичив їй 5000 доларів США. Будинок будували самі - вона, чоловік позивача та її брат. Будинок великий. Гроші позичали у родичів. Будівельні роботи - демонтували старий будинок, побудували паркан, фундамент 60-80 см зробили, плити-перекриття, 3 великі секції підвалу, проводили комунікації, каналізацію, побудували другий поверх, накрили дах. На прилеглій території побудовано великий паркан, теплицю, альтанку з металоконструкцій. В 2016 році - побудували будинок, однак технічних документів на новий будинок не зробили. Будівельні матеріали замовляла позивач. Метал замовляли на базі на Князєву, щоб отримати знижку, чеків немає. Займані гроші позивач перевела в гривні, вийшло більше 400 гривень, гроші не повертали, позивач самостійного доходу не мала. Чоловік працював, однак, він пив і гуляв, грошей не приносив. В 2019 році позивач подала позов про розірвання шлюбу.

Свідок ОСОБА_22 повідомила суду, що позивач доводиться їй кумою, вони знайомі з 20 років, а з ОСОБА_23 свідок познайомилась, коли позивач і відповідач одружились. Будинок на Сухарівській, який купили, був старий, його зламали та збудували новий будинок, в будівництві брали участь ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та брат ОСОБА_26 . Коли побудували другий поверх - в будинку почали проживати позивач з чоловіком та двоє дітей. Будинок будували рік. Свідок пару разів приходила і сама бачила будинок, ОСОБА_27 ділилась з нею фото.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , який доводиться позивачу рідним братом, пояснив, що колишній будинок АДРЕСА_1 був маленький, а новий будинок будував він, а також позивач і відповідач. Демонтували старий будинок, підготували місце під фундамент, наприкінці травня 2016 року почали монтаж фундаменту, до липня засипали, зробили армування, до серпня плити-перекриття вже були, у вересні побудували стіни з газоблоку, 1000 штук, до морозів покрили дах, вікна забили поліетиленом, вікна на весь будинок коштували 17 тисяч гривень зі знижкою, в травні 2017 року обробляли стіни, стяжку та штукатурку, в червні вони вже могли переїжджати в будинок. На купівлю блоків зв`язувались з матір`ю - ОСОБА_29 , вона переводила гроші на валютну карту свідку, а він знімав гроші та передавав сестрі. Також в квітні 2017 року він продав свою квартиру та 5 тисяч доларів дав сестрі. Матір відповідача участі не брала, матеріалів не купувала, за рік до цього була купівля арматури. Новий будинок 7 метрів заввишки, загальна площа приблизно 80 м кв., майже в 3 рази більше старого будинка. В будинок проведено воду, світло, газ, побудовану кухню, санузел окремий, 3 спальні на 2 поверсі. Матеріал - газоблок та червона цегла, перекриття - брус, опалення - тепла підлога та двоконтурний котел. Нікого не наймали, всі роботи робили самі, лише встановлення вікон робила та ж фірма, що й вікна, для гарантії. Матеріалами займалась сестра, гроші свідок давав їй, ОСОБА_27 розраховувалась за доставку матеріалів, свідкові невідомо, щоб Федір щось купляв. Свідок дав гроші фактично на внутрішні роботи, вхідні сходи. Гроші від матері та свідка фактично надавались в борг, але без розписок. Ці гроші на даний час не повернуті.

Свідок ОСОБА_18 , матір відповідача, повідомила суду, що ОСОБА_27 претендує на той будинок, який був куплений родиною для сина ще до весілля. В 2010 році була в червні продана квартира дідуся та чоловіка, а в липні куплений будинок, на той момент не були у шлюбі позивач та відповідач та разом не жили. Навесні 2010 року вони почали зустрічатись, а в жовтні одружились. В 2016 році розпочалась реконструкція, яка ще не закінчена остаточно. У батька були заощадження, плюс свідок та її чоловік працювали і поступово щось докупали, чоловіку за рішенням суду виплатили велику суму. Федір з 2010 року працював по рекламі на бігбордах, отримував зарплату. Свідок з чоловіком купували метал, прут, квадрат, труби, цеглу, пластик, додавали гроші на дерево газобетон, частково цеглу купували діти. Будівництвом займались син, його друзі, ОСОБА_24 , її брат ОСОБА_30 допомагав, всі допомагали.

Свідок ОСОБА_12 , батько відповідача, в судовому засіданні пояснив, що вони продали двокімнатну квартиру його батьків за 40 тисяч доларів США в травні 2010 року і приблизно в червні 2010 року купили будинок за 34 тисячі доларів США по АДРЕСА_1 , оформили на сина, який ще був не в шлюбі. Новий будинок будував син, допомагав свідок, його старший син ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , брат ОСОБА_26 . Будували на гроші - різниця від продажу квартири і купівлі будинку, також завод сплатив свідкові гроші в судовому порядку, які він віддав синові. Первісний будинок був ветхій та потребував ремонту, від нього майже нічого не залишилось. ОСОБА_24 фізично не працювала, Федір працював, хто скільки заробляв - свідкові не відомо, але коли син приходив просити гроші - свідок давав. Федір професійний зварник, сам зробив бесідку, сходи. Юля годувала людей, які робили реконструкцію.

Від допиту інших раніше викликаних свідків представники сторін в судовому засіданні відмовились, просили проводити розгляд справи без допиту вказаних свідків через неможливість їх явки до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190 цього Кодексу).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (аналогічні положення містить і норма частини третьої статті 368 ЦК України).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України).

У частині другій статті 372 ЦК України вказано, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Набуття права власності на об`єкти незавершеного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

ЦК України у частині першій статті 376 ЦК України визначає поняття самочинного будівництва. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга зазначеної статті).

Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Висновок про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу зробив і Верховний Суд України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, а також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21), від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 (провадження № 61-9283св22) та ін.

Послідовна судова практика Великої Палати Верховного Суду стосовно висновку про те, що особа не набуває права власності на самочинне будівництво (постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс16) та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № № 14-8цс21)).

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.

Вказана правова позиція сформульована Великою Палатою ВС у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19.

В даному випадку у позові позивач не ставить перед судом вимогу про визнання права власності на будь-які будівельні матеріали і конструктивні елементи реконструйованого будинку, а відразу просить суд визначити грошову компенсацію за 1/2 частину житлового будинку, прибудов та споруд, паркану, альтанки домоволодіння АДРЕСА_1 . Така компенсація визначена позивачем в розмірі 15000 доларів США. При цьому вказана сума обґрунтована тим, що саме у вказаному розмірі грошові кошти були надані позивачу на будівництво будинку її родичами - рідним братом та матір`ю. Після проведення експертизи таке обґрунтування позивачем не змінювалось

При цьому позивач посилається на висновки, які містяться в п.п.23,24,30 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема про те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час

припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також

борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в

інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив

його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Суд зазначає, що дійсно відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Шлюбного договору та домовленості про порядок поділу майна між сторонами не укладалось.

Частинами 1, 4, 5 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Однак, за змістом пункту третього частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 частини першої статті 57 СК України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2021 року у справі № 203/284/17 (провадження № 61-7751св19) вказано, що: «статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує».

Між тим в даному випадку презумпція спільності майна подружжя не розповсюджується на первісний будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , оскільки право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, укладеного ним до шлюбу. Сама позивач в позові зазначає, що вказане домоволодіння було придбано за кошти, отримані від продажу квартири дідуся відповідача. В свою чергу новостворений будинок та надвірні будівлі не можуть взагалі виступати окремим об`єктом права власності через відсутність їх належної державної реєстрації і введення в експлуатацію як нового об`єкта нерухомого майна. Стосовно окремих будівельних матеріалів або конструкцій позивач не зверталась до суду про визнання за нею права власності. Ті обставини, що позивач надала на будівництво грошові кошти в еквіваленті 15000 доларів США, які начебто отримані нею в борг від родичів, не підтверджені жодними письмовими доказами, а показання свідків відповідно до закону не можуть вважатись належними та допустимими доказами на підтвердження вказаних обставин. При цьому висновки експертизи, проведеної під час розгляду справи, не містять часу, переліку, видів та вартості робіт і будівельних матеріалів, які були використані при будівництві нового будинку та надвірних будівель. Надані сторонами документи на придбання будівельних матеріалів стосуються досить великого проміжку часу: починаючи з 24.08.2010 (тобто до реєстрації шлюбу між сторонами 09.10.2010) і до 22.06.2017, при цьому переважна більшість документів взагалі оформлені на третіх осіб, або без зазначення отримувачів та адреси, в свою чергу підтвердження використання цих будівельних матеріалів при реконструкції належного відповідачу будинку суду не надані, у висновку експертизи відсутні. Визначена експертом ринкова вартість домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (за умови введення його в експлуатацію) в розмірі 445 981,00 грн. жодним чином не використана позивачем в обґрунтування позовних вимог.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Враховуючи викладені положення закону на підставі показань свідків та досліджених письмових доказів, судом встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано як об`єкт нерухомого майна, було придбано позивачем ОСОБА_2 24.07.2010 року на підставі договору купівлі - продажу до укладення шлюбу з відповідачем ОСОБА_1 і не за спільні кошти подружжя, що визнано і не оспорювалось позивачем. Розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд бере до уваги, що нове домоволодіння за вказаною адресою не може на даний момент вважатись окремим об`єктом нерухомого майна, а отже і окремим об`єктом права власності взагалі, в тому числі і спільної сумісної власності подружжя, отже у суду відсутні передбачені законом підстави і для визначення компенсації вартості його половини в порядку поділу майна подружжя. Інші ж підстави позову, зокрема щодо участі позивача в реконструкції власними коштами або коштами отриманими від її родичів, не були доведені позивачем достатніми та належними доказами. За таких обставин позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 131, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 70, 71 СК України,ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 325, 328, 372 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки при поділі майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , адреса для листування: АДРЕСА_9 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 .

Повне рішення складено 06.01.2025 року.

Суддя Н.В. Баркова