КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 337/494/23
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3111/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» на рішення Славутицького міського суду Київської областівід 1 листопада 2023 року (суддя Бабич Н.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та відшкодуванням моральної шкоди,

встановив:

у червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу ДСП «ЧАЕС» від 31 березня 2023 року № 50-К про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків та стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що згідно з наказом відповідача № 44-К від 20 березня 2023 року його поновлено на роботі на посаді начальника відділу організації харчування ДСП «ЧАЕС», а вже 21 березня 2023 року відповідач зажадав від нього пояснень з приводу начебто прогулу та порушення трудової дисципліни, незважаючи на те, що він був на прийомі у лікаря та мав вихідний у цей день, згідно графіку. 31 березня 2023 року наказом № 30-К відповідач виніс йому догану за порушення трудової дисципліни.

Позивач вважав, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення догани, оскільки він не повинен був перебувати на роботі 21 березня 2023 року згідно свого графіку, що діяв в той час, та який вже 22 березня 2023 року було змінено.

Також позивач посилався на те, що діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, що полягала в негативних змінах у його житті внаслідок усвідомлення факту порушення його прав, що викликало в нього сильне душевне хвилювання. Крім цього роботодавець здійснив по відношенню до нього дискримінаційні дії, що полягали в скликанні загальних зборів персоналу для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, чим здійснював пособництво в дискримінації.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 1 листопада 2023 року позов задоволено частково, визнано незаконним і скасовано наказ Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» № 50-К від 31 березня 2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким начальнику відділу організації харчування ОСОБА_1 оголошено догану за порушення

трудової дисципліни. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 858,88грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ДСП ««Чорнобильська АЕС» - Павло Гарнага просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник відповідача зазначає, що згідно з наказом ДСП ««Чорнобильська АЕС» № 44-К від 20 березня 2023 року начальник відділу організації харчування ОСОБА_1 вважається таким, що приступив до роботи з 21 березня 2023 року (графік 2 вахта 1), з яким позивач ознайомився 21 березня 2023 року, що підтверджується його особистим підписом. Цього ж дня, працівниками підприємства був складений акт про відсутність позивача на робочому місці протягом усього дня - 21 березня 2023 року, при цьому згідно графіку роботи позивача цей день є днем роботи в офісному центрі в місті Славутич, приміщення № 1008, визначене посадовою інструкцією 1ПІ-ВОХ. У зв`язку з цим неможливо було провести позивачу первинний інструктаж з охорони праці, радіаційної безпеки, пожежної безпеки та цивільного захисту, фізичного захисту та ознайомити його з нормативно-технічною документацією для подальшого виконання трудових обов`язків.

Представник відповідача посилався на те, що позивач у поясненнях, наданих 22 березня 2023 року, зазначив, що 21 березня 2023 року йому стало зле і він пішов до лікаря, проте не попередив нікого про цю обставину, фактично самовільно залишивши робоче місце. На засіданні дисциплінарної комісії 31 березня 2023 року позивач також зазначив, що покинув робоче місце, так як погано себе почував через підвищення тиску і потребував прийняття ліків, після прийому яких він вже не мав змоги повернутись до роботи, оскільки ліки викликали сонливість.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що позивач був обізнаний про те, що 21 березня 2023 року було його робочим днем, а не вихідним, як вказано у позовній заяві, а він самовільно залишив місце роботи не попередивши про це керівництво, тому спірний наказ про винесення позивачу догани є обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилися, причини неявки апеляційному суду не повідомили, тому колегія суддів на підставі частини другої статті 372 ЦПК України провела розгляд справи за їх відсутності.

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю позивача при виконанні громадських (службових) обов`язків як добровольця територіальної оборони, колегія суддів відхилила, оскільки як в клопотанні, так і у наданій копії довідки не зазначено, які саме обов`язки виконуватиме позивач і як їх виконання перешкоджає його явці до суду. Крім того, інтереси позивача представлені в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 , яким і подано це клопотання та який доказів на підтвердження неможливості своєї явки до суду з поважних причин не надав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 11 жовтня 2019 року прийнятий на посаду начальника відділу організації харчування (ВОХ) на підставі наказу ДСП ЧАЕС №71 ос від 09 жовтня 2019 року, в якому визначені такі

умови роботи, зокрема: умови праці - у зоні відчуження; тривалість робочого тижня - підсумований облік робочого часу з обліковим періодом 1 календарний рік.

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу організації харчування 1 ПІ-ВОХ, затвердженої наказом в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС ОСОБА_10 21 червня 2019 року, зі змінами, з якою ОСОБА_1 ознайомлений 29 листопада 2019 року, начальник ВОХ призначається і звільняється з посади наказом генерального директора ДСП ЧАЕС ( пункт 1.5); робоче місце начальника ВОХ знаходиться в приміщенні №363 будівлі їдальні АПК-1 (пункт 1.6).

Згідно з наказом ДСП ЧАЕС №149-к від 29 березня 2022 року начальнику відділу ВОХ ОСОБА_1 призупинено з 24 березня 2022 року дію трудового договору; тимчасово звільнено його від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором у зв`язку з військовою агресією проти України.

20 лютого 2023 року позивач звернуся до відповідача із заявою, яка була зареєстрована за вх. № 47-523 від 20 березня 2023 року, в якій просив вважати його таким, що приступив до роботи після тимчасового звільнення від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором у зв`язку з військовою агресією проти України з 20 лютого 2023 року та зазначив, що згоден працювати вахтовим методом. Крім іншого, на заяві вказано рукописним способом: «напр. на м/о видано 20.02».

На підставі заяви позивача ДСП ЧАЕС прийнято наказ №44-к від 20 березня 2023 року, яким визначено вважати начальника відділу організації харчування ОСОБА_1 таким, що приступив до роботи з 21 березня 2023 року після тимчасового звільнення від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором у зв`язку з військовою агресією проти України на попередній посаді; робоче місце визначено у зоні відчуження (графік №2 вахта1); визнано таким, що втратив чинність з 21 березня 2023 року наказ від 29 березня 2022 року № 149-к про призупинення дії трудового договору. З вказаним наказом позивач ознайомився під підпис 21 березня 2023 року.

21 березня 2023 року працівниками ДСП ЧАЕС: виконавчим директором ОСОБА_9, фахівцем з якості відділу організації харчування ОСОБА_3 , техніком 1 категорії відділу організації харчування ОСОБА_4 , економістом з МТЗ ОСОБА_5 складено та підписано акт про те, що згідно з наказом № 44-к від 20 березня 2023 року начальник відділу організації харчування ОСОБА_1 приступив до роботи 21 березня 2023 року, але був відсутній на своєму робочому місці в ОЦ м. Славутич, приміщення 1008, 21 березня 2023 року протягом всього робочого дня.

22 березня 2023 року відповідач ознайомив позивача з посадовою інструкцією начальника відділу організації харчування 1ПІ-ВОХ, затвердженою т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС ОСОБА_11 29 червня 2022 року, в якій визначено, зокрема, що робоче місце начальника ВОХ знаходиться в приміщенні №1008, будівлі ОЦ м. Славутич, при виконанні робіт в зоні відчуження - в приміщенні 362 будівлі їдальні.

Крім того, 22 березня 2023 року виконавчий директор ДСП ЧАЕС ОСОБА_12 звернувся до т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС Сейди В. з доповідною запискою за вих. № 01-68, в якій повідомив, що ОСОБА_1 повинен був приступити до роботи 21 березня 2023 року (після тривалого призупинення договору з 29 березня 2022 року до 20 березня 2023 року), о 09:30 21 березня 2023 року був ознайомлений з цим наказом під підпис, але не з`явився на робоче місце, яке у нього було визначене посадовою інструкцією «1ПІ-ВОХ», приміщення №1008, будівлі ОЦ м. Славутич, тому не було можливості провести йому первинний інструктаж з ОП,РБ, ПБ та ЦЗ, ФЗ та ознайомити його з нормативно-технічною документацією для подальшого виконання посадових обов`язків після тривалої відсутності на робочому місці ( більше 6 місяців). Враховуючи, що ОСОБА_1 працює керівником підрозділу підприємства не перший рік, він повинен знати і виконувати необхідні процедури допуску до самостійної роботи щодо відсутності

персоналу на робочому місці більше шести місяців. Так як для керівника, у якого знаходиться у підпорядкуванні понад 100 чоловік, ця поведінка не зрозуміла та неприпустима, просив вжити усіх необхідних заходів, щоб в подальшому не виникало подібних ситуацій.

22 березня 2023 року на засіданні трудового колективу відділу організації харчування ДСП ЧАЕС за результатами розгляду подання про направлення на дисциплінарну комісію начальника відділу організації харчування ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ним вимог трудової дисципліни прийнято рішення про направлення ОСОБА_1 на дисциплінарну комісію, яке оформлено протоколом №02 від 22 березня 2023 року.

31 березня 2023 року відбулося засідання комісії з дисциплінарних питань, на яке листом № 4700/69-201 від 30 березня 2023 року був запрошений ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом №5 засідання комісії з дисциплінарних питань від 31 березня 2023 року на комісії було заслухано голову комісії ОСОБА_6 , т.в.о. генерального директора, який доповів про надходження службової записки щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , начальника ВОХ, який був відсутній на роботі з 10.00 до 17.30 21 березня 2023 року без поважних причин; ОСОБА_7 , в.о. виконавчого директора, який надав характеристику, висловив особисту думку членів цехового комітету щодо оголошення догани ОСОБА_1 , вказав, що проступок скоєний останнім вперше; ОСОБА_1 , який пояснив членам комісії причини відсутності на робочому місці. Комісією вирішено: за результатами розгляду факту порушення виробничої дисципліни ОСОБА_1 підготувати наказ про оголошення догани згідно з вимогами статті 147 КЗпП України.

31 березня 2023 року т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС ОСОБА_11 винесено наказ №50-к від 31 березня 2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», у преамбулі якого зазначено, що ОСОБА_1 , начальник відділу організації харчування, 21 березня 2023 року був відсутній на робочому місці з 10 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв. без поважних причин, виправдовувальних документів не надав, що є порушенням пунктів 3.1 та 5.6. Правил внутрішнього трудового розпорядку ДСП «Чорнобильська АЕС (додаток 3-1 Колективного договору ДСП ЧАЕС). У резолютивній частині наказу вказано: вважати відсутність ОСОБА_1 , начальника відділу організації харчування, на робочому місці 21 березня 2023 року прогулом та за порушення трудової дисципліни оголосити догану, премію за березень 2023 року не нараховувати.

З цим наказом позивач ознайомився під підпис 03 квітня 2023 року.

З табеля обліку використання робочого часу відділу організації харчування за березень 2023 року вбачається, що 21 березня 2023 року ОСОБА_1 позначено літерою «П», тобто прогул.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що день, відсутність у який на роботі відповідачу ставили в провину, а саме 21 березня 2023 року було вихідним днем для позивача, який працював за вахтовим методом. Також суд зазначив, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є недоведеними.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується тому відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15,

частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

До застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (частини перша-друга статті 149 КЗпП України).

Зокрема, згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 22 липня 2020 року у справі №554/9493/17.

У справі, яка переглядається, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за відсутність на роботі 21 березня 2023 року, тобто за прогул.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ДСП «Чорнобильська АЕС», затверджених рішенням конференції трудового колективу ДСП «Чорнобильська АЕС» від 02 лютого 2019 року (додаток 3-1 до Колективного договору ДСП ЧАЕС), з якими позивач ознайомився під підпис 09 жовтня 2019 року, передбачено, що працівник зобов`язаний своєчасно, до початку роботи прибути на робоче місце і приготуватися до виконання трудових обов`язків, розпочати роботу згідно з чинним режимом робочого часу ( підпункт 3.1.1. пункту 3.1.). Знаходитися на роботі (робочому місці) протягом всього робочого час, за виключенням, перерви на відпочинок та харчування (підпункт 3.1.4. пункту 3.1.); своєчасною вважається поява працівника на роботі (залишення її) з моменту появи працівника на робочому місці (залишення його) згідно з виробничим графіком (графіком змінності) ( пункту 5.6).

Прогул, за загальним правилом, - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше

трьох годин упродовж робочого дня.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.

Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за прогул є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі, а основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Водночас у контексті аргументів учасників справи ключовим питанням є те, чи взагалі позивач повинен був бути присутнім на роботі 21 березня 2023 року.

Так, позивач наполягає на тому, що вказаний день був для нього вихідним.

На підтвердження своїх доводів позивач посилається на те, що наказом №44-к від 20 березня 2023 року про поновлення з ним трудових відносин йому був визначений графік роботи №2 вахта 1, за яким цей день в нього був вихідним.

Перевіривши вказані доводи, суд першої інстанції встановив, що виробничим графіком №2 підсумованого обліку робочого часу денного персоналу, що працює вахтовим методом на промисловому майданчику, на 2023 рік, підтверджується, що 21 березня 2023 року за вахтою 1 позначене літерою «В». При цьому згідно з умовними позначеннями до виробничого графіка №2 підсумованого обліку робочого часу з двома вихідними днями для денного персоналу ДСП ЧАЕС, що працює в зоні відчуження, на 2022 рік, затвердженого т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС Сейдою. В.О. 05 жовтня 2021 року, за яким позивач працював станом на момент призупинення трудових відносин, літерою «В» на підприємстві позначається вихідний день.

Представники відповідача в судовому засіданні не заперечували, що згідно з указаним графіком 21 березня 2023 року для позивача було позначене як вихідний день.

Водночас наполягали на тому, що саме день поновлення позивача на роботі (21 березня 2023 року) був для нього робочим, посилаючись при цьому на показання свідка ОСОБА_8 ; акт №4 від 21 березня 2023 року, складений працівниками ДСП ЧАЕС, та наказ ДСП ЧАЕС № 325 від 29 березня 2023 року «Про тимчасове закріплення графіків роботи у березні 2023 року».

Так, свідок ОСОБА_8 повідомила суду про те, що 21 березня 2023 року був для ОСОБА_1 робочим днем, що вбачається зі змісту самого наказу від 20 березня 2023 року, в якому зазначено вважати його таким, що приступив до роботи 21 березня 2023 року. Також вона усно повідомляла ОСОБА_1 про те, що день поновлення на роботі є робочим днем.

Разом із тим, суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку зазначеним показанням, вказавши, що використання роботодавцем такого формулювання, як «приступив до роботи з 21 березня 2023 року» не свідчить про те, що 21 березня 2023 року автоматично вважається робочим днем позивача, оскільки, з-поміж іншого, в наказі за позивачем закріплено робоче місце в зоні відчуження за графіком №2 вахта1, в якому 21 березня 2023 року позначене як вихідний день.

Колегія суддів зазначає, що наказом від 20 березня 2023 року позивач не був прийнятий на роботу як новий працівник. Цим наказом фактично продовжувались трудові відносини між сторонами після простою / призупинення виконання посадових обов`язків позивачем унаслідок військової агресії російської федерації. Продовження трудових відносин, очевидно, до ознайомлення працівника з новими істотними умовами праці,

відбувається на тих самих умовах, що існували до їх призупинення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 КЗпП України до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи.

У пункті 29 постанови від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином.

Суд першої інстанції установив, що з посадовою інструкцією начальника відділу організації харчування 1ПІ-ВОХ, затвердженою т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС ОСОБА_11 29 червня 2022 року, в якій визначено, зокрема, що робоче місце начальника ВОХ знаходиться в приміщенні №1008 будівлі офісного центру міста Славутич, позивача ознайомили лише 22 березня 2023 року, тобто після дня «прогулу».

Тому, на переконання апеляційного суду, позивач був вправі очікувати застосування до нього графіка №2 вахти 1, згідно з яким 21 березня 2023 року визначено як вихідний день.

Посилання відповідача на наказ ДСП ЧАЕС № 325 від 29 березня 2023 року «Про тимчасове закріплення графіків роботи у березні 2023 року», яким тимчасово закріплено у березні 2023 року виробничий графік №7 підсумованого обліку робочого часу з двома вихідними днями для денного персоналу ДСП ЧАЕС на 2023 рік, згідно з яким 21 березня 2023 року було робочим днем, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказаний наказ прийнято вже після того, як позивачу поставили у провину відсутність на робочому місці без поважних причин 21 березня 2023 року.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не довів винної поведінки позивача щодо відсутності на роботі 21 березня 2023 року, а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку, що є підставою для визнання незаконним і скасування наказу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» № 50-к від 31 березня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що у своїх поясненнях роботодавцю та дисциплінарній комісії позивач не посилався на те, що 21 березня 2023 року було вихідним днем, а лише вказував на погіршення стану здоров`я та необхідність звернутися до лікаря, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки визначальним для вирішення питання про те, чи можна кваліфікувати відсутність позивача на роботі в згаданий день як прогул, є не пояснення працівника, а внутрішні документи ДСП «Чорнобильська АЕС», якими встановлено трудовий розпорядок на підприємстві і згідно з якими, як встановлено судом, 21 березня 2023 року вважалося вихідним днем для позивача.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС»

залишити без задоволення, рішення Славутицького міського суду Київської областівід 1 листопада 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук