Справа № 758/9905/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_17., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач 1), ОСОБА_4 (надалі за текстом - відповідач 2), про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач проживав 11 років однією сім`єю з ОСОБА_5 (надалі за текстом - спадкодавець, померла) без укладення шлюбу, однак, після смерті останньої не зміг прийняти спадщину на квартиру АДРЕСА_1 (надалі за текстом - квартира), оскільки право власності у порядку спадкування набули співвідповідачі по частини кожний, як двоюрідній сестрі та племіннику спадкодавця, у зв`язку з чим, просить суд:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю позивача та спадкодавця, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті спадкодавця.

- визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.08.2023. спадкова справа № 543/2021, зареєстроване державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. в реєстрі за №1896 видане відповідачу 2 на 1/2 частку квартири;

- визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.08.2023. спадкова справа № 543/2021. зареєстроване державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. в реєстрі за №1897 видане відповідачу 1 1/2 на частку квартири;

- визнати позивача в порядку спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги право власності на квартиру.

Співвідповідачі заперечують проти позову, виходячи з того, що позивачем не підтверджено наявність подружні відносин, спільного проживання та ведення побуту з спадкодавцем.

Ухвалою Суду від 25.08.2023, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

03.10.2023 до суду від відповідача 1 надійшов відзив та заява про виклик свідка.

09.10.2023 до суду від відповідача 2 надійшов відзив.

Ухвалою Суду від 16.10.2023 було витребувано докази, які надійшли до суду 03.01.2024 року.

31.10.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

09.11.2023 до суду від відповідача 1 надійшли заперечення.

Ухвалою Суду від 29.11.2023 витребувано докази, які надійшли до суду 09.02.2024 та 19.02.2024.

У судове засідання 03.12.2024 прибули представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили.

У судовому засіданні 03.12.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 21.05.2021 (т.1, а.с. 21).

03.06.2021 до 21-ої Київської державної нотаріальної контори звернулась відповідач 1 з заявою, якою прийняла спадкове майно.

30.07.2021 до 21-ої Київської державної нотаріальної контори звернувся відповідач 2 з заявою, якою прийняв спадкове майно.

За змістом Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2023 співвідповідачі є власниками 1/2 часток квартири кожен (т. 1, а.с. 137).

16.08.2021 між співвідповідачами було укладено Договір про зміну черговості одержання права на спадкування, відповідно до п. 1 якого Даним договором спадкоємці визначили черговість одержання ними права на спадкування за законом після смерті спадкодавця.

За домовленістю спадкоємців одержання ними права на спадкування буде відбуватись в наступній черговості:

1.1. Спадкоємець-1, який є рідним племінником померлої ОСОБА_5 і за законом відноситься до спадкоємців другої черги, так як його батько (рідний брат спадкодавиці) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається спадкоємцем за законом другої черги.

1.2. Спадкоємець-2, яка є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_5 , і за законом відноситься до спадкоємців п`ятої черги, отримує право на спадкування як спадкоємець другої черги.

2. Спадкоємці заявляють, що укладення ними даного договору не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі інших спадкоємців.

Судом у справі викликались свідки у справі.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні 15.01.2024 повідомив про те, що: позивача знає давно, адже товаришували по роботі; померлу знав 10 років; разом з позивачем та померлою їздили ремонтувати сантехніку, купувати продукти, неодноразово приїджали до свідка на дачу; позивач представляв померлу як «свою жінку»; позивач не ставив бойлер та не купував меблі чи домашні речі.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні 15.01.2024 повідомив про те, що, позивач та померла були давно знайомі та був присутній в її житті, якого померла представляла як хорошого друга; після смерті матері спадкодавця позивач почав проживати разом з померлою та що позивач її утримував; як її повідомила померла позивач купив телефон та ноутбук.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні 15.01.2024 повідомив про те, що, 09.08.2018 року познайомився з померлою (власницею квартири), через знайомих адже остання, хотіла здати кімнату у своїй трьохкімнатниій квартирі хлопцю або чоловіку, дівчину чи пару вона не хотіла, бо в неї не було належних умов; в інформаційній довідці померлою було вказано, що проживає сама та не одружена; під час огляду квартири в ній не було бойлера та пральної машинки, стеля в орендованій кімнаті протікала всюди стояли тазики з водою, речей сторонніх людей не було.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні 15.01.2024 повідомила про те, що, знала померлу з 1967 року, після школи теж контактувала, була присутня на всіх святах та день народженнях, їхні батьки спілкувались та ходили до них в гості, оскільки жили через дорогу; ніколи не бачила позивача у померлої, не бачила його речей в квартирі, а лише брата та матір померлої; про близькі відносини з позивачем померла не розповідала, при тому що свідок прожила в 2017 - 2018 3 місяці в квартирі померлої; померла готувала їжу за кошти матері позивача; позивач захарастив речами квартиру померлої; відповідач 2 проживав у квартирі померлої та приїжджав до останньої

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні 15.01.2024 повідомив про те, що, померла є його двоюрідною сестрою по маминій лінії; позивача ніколи не бачив; час від часу заїжджав до померлої; про позивача померла нічого не розповідала та говорила, що в квартирі були речі які заважали здавати квартиру, які на думку свідка були речима позивача; померла розповідала про те що готує їжу для офісу.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні 15.01.2024 повідомив про те, що, сім`я ОСОБА_13 знайома з 1970 року; спілкувались з 2019 по 2021; по мірі необхідності зустрічались коли виникала потреба щось підшити; сторонніх речей в квартирі не бачила; квартира була в захаращенному стані, було помітно відсутність чоловіка; бойлера в квартирі не було; водопостачання на кухні не було; пральної машинки не було, померла жила дуже бідно та не могла влаштуватись на роботу; померла говорила що готує обіди, другу матері і що позивач їй платить; про смерть дізналась від відповідача 1.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні 15.01.2024 повідомила про те, що, померла не згадувала у розмовах позивача; в останнє в гостях була в березні 2020 року; від квартири остання була в шоці, посуд мили у ванні, шпалер не було; померла гарно шила і в`язала, працювала дома; оскільки померла жила бідно допомогала їй.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні 08.02.2024 повідомив про те, що: разом навчався з померлою та дружив до смерті; не бачив інших людей в квартирі окрім померлої; про позивача померла казала що він їй допомогав та що вона була рада його появі в її житті; про техніку в квартирі померлу не питала та не цікавилась; позивач купував продукти; позивач та батьки померлої дружили; вважав що позивач та померла проживала однією родиною; позивач сплачував всі рахунки померлої та робив ремонт даху, адже бачив як позивач злазив з даху в робочому одязі.

У поясненнях, які надані ДОП Подільському УП ГУНП у м. Києві 08.06.2021 ОСОБА_10 , серед іншого, вказано що: позивач не допомогав померлій продуктами, оскільки домовився з померлою про те що вона готує їжу і консервацію на замовлення, а він періодично відшкодовує комунальні платежі; захарастив речима в кімнату, яку померла збиралась здавати в оренду; позивач в день смерті не повідомив друзів померлої про її смерть та не дав можливості родичам та друзям проститись з померлою, оскільки надав дозвіл на кремацію тіла; частина особистих документів померлої зникла.

У поясненнях, які надані ДОП Подільському УП ГУНП у м. Києві 08.06.2021 ОСОБА_14 , серед іншого, вказано що: вона є рідною тіткою померлої; дізналась про смерть на 8-ий день від відповідача 1; про позивача та про їх відносини з померлою їй нічого не було відомо; з того що вона знала це те що померла готувала їжу на замовлення позивача, а він частково сплачував комунальні платежі; позивача на родинних святах ніколи не бачила; частина особистих документів померлої зникла.

У поясненнях, які надані ДОП Подільському УП ГУНП у м. Києві 08.06.2021 ОСОБА_9 , серед іншого, вказано що: квартира належала виключно померлій; проживає в квартирі одна; кімнату може здати одному чоловіку або хлопцю, тому що на кухні багато місяців відсутнє водопостачання, а посуд доводиться мити в ванній; у подальшому кімнату погодились орендувати, але в кімнаті обвалилась штукатурка, а кімнату залило через танення снігу після чого померла відмовилась здавати кімнату та на зв`язок більше не виходила.

У поясненнях, які надані ДОП Подільському УП ГУНП у м. Києві 08.06.2021 ОСОБА_16 , серед іншого, вказано що: померла готувала їжу для позивача, який саме для цього привозив продукти та забирав готові страви; він відповідача 2 допомоги не отримувала та практично припинила з ним спілкуватись;

За змістом Акту від 10.08.2018 у квартирі є сліди залиття, наявні тріщини в стінах та відшаровуються шпалери, що відбулось через протікання покрівлі.

Відповідно до довідки АТ «КБ «Приватбанк» по банківському рахунку позивача, останній сплачував у жовтні - грудні 2016 та 2017 років, січень - вересень та листопад 2018 року та квітень, червень - серпень 2020 комунальні послуги за адресою АДРЕСА_2 .

З виписок АТ «КБ «Приватбанк» за період з 19.03.2019 по 24.02.2020 та з 16.10.2019 по 19.05.2021 по банківському рахунку померлої вбачається, що остання отримувала заробітну плату та виплати від пенсійного фонду, інших надходжень на рахунок не міститься; комунальні послуги та продукти сплачувались самостійно.

21.05.2021 між позивачем та ТОВ «Ритуальний дім Сяйво» було укладено Договір-замовлення на організацію поховання та надання суміжних ритуальних послуг, за змістом якого виконавець за замовленням позивача зобов`язався організувати поховання померлої.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Також згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Обгрунтовуючи позовні вимог позивач вказує, що проживав разом з померлою однією родиною з 2010 року, мали спільні витрати, спільний бюджет, спільне харчування та на позивача як єдину особу з доходом покладались витрати на утримання житла, шо підтверджєується довідкою АТ «КБ «Приватбанк».

Також позивач вказує, що ним придбавались за власний рахунок продукти харчування, одяг, меблі, техніка та ліки, за його рахунок встанволено лічильник.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними доказами, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів позивача у частині придбавання за власний рахунок продуктів харчування, одягу, меблів, техніки та ліків за період з 2010 по 2021 роки.

Щодо сплати комунальних платежів, суд зазначає що такі не мають системного характеру та здійснювались позивачем не регулярно у 2017, 2018 та 2020 роках, а не безперервно з 2010 року.

Більше того, показами свідків спростовуються аргументи позивача про те що він постійно проживав з 2010 року з померлою, а навпаки свідчення доводять, що такі відносини мали нерегулярний характер.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в Постановах від 25.12.2013 року (справа №6-135цс13) та від 11.03.2015 року (справа №6-211цс14), судам під час вирішення спору щодо поділу майна осіб, які проживали однією сім`єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Як встановлено судом квартира належала померлій на праві приватної власності.

Матеріалами справи підтверджується, що квартира, була в незадовільному стані та що позивач захарастив одну з кімнат речима, що унеможливило її використання, чим спростовуються доводи позивача у частині спільного утримання з померлою майна та ведення спільного господарства.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, померла готувала їжу позивачу в результаті досягнутих з ним домовленостей, а не внаслідок спільного життя.

Підсумовуючи все викладене вище, суд доходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставину того, що між сторонами склались та мали місце, не менш як за 5 років до часу відкриття спадщини, усталені відносини, які притаманні подружжю, у зв`язку з чим залишає позовні вимоги у частині встановлення факту проживання однією сім`єю без задоволення.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Отже, право на спадкування за законом має той з подружжя, який пережив спадкодавця.

Згідно з ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Однак, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд залишає без задоволення інші позовні вимоги про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - залишити без задоволення;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач - ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк