У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкаря В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву представника відповідача - адвоката Бєлої Євгенії Юріївни про відвід судді Зареви Наталії Іванівни - головуючої у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, cудді Придачук О.А. передано матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, для вирішення питання про відвід судді.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, представник відповідача - Бєла Є.Ю. заявила відвід судді Зареві Н.І. у провадженні якої перебуває вищезазначена цивільна справа, яку мотивувала тим, що суддя виявляє лояльність до представника позивача по справі - адвоката Васильчук Л.Б., зокрема, адвокат Васильчук Л.Б., у порушення імперативної норми ч.6 ст. 14 ЦПК України, не вказує РНОКПП, що унеможливлює її ідентифікацію через підсистему «Електронний суд», на що суддя не реагує, надає можливість адвокату дописувати назву юридичної особи у ордері, при цьому відеоконференція зупиняється, і що відбувається між суддею Заревою Н.І. та адвокатом Васильчук Л.Б. не відомо, надає можливість представнику позивача ознайомитися із запереченнями відповідача на клопотання про витребування доказів, незважаючи на те, що представник позивача мала достатньо часу для ознайомлення з такими у підсистемі "Електронний суд", однак, немає, або навмисно не повідомляє про наявність у неї електронного кабінету у вказаній підсистемів. При цьому на зауваженння представника відповідача, суддя ніяким чином не реагує та без обгрунтованого клопотання адвоката Васильчук Л.Б. про надання можливості для ознайомлення або ж відкладення самостійно вирішує зробити знову технічну перерву, щоб адвокат Васильчук Л.Б. могли ознайомитися із запереченнями сторони відповідача. Також зазначає, що представником позивача - адвокатом Васильчук Л.Б. подано клопотання про витребування доказів, яке не відповідає вимогам ЦПК України, однак, таке задоволено судом. Разом з тим, відвід судді Зареві Н.І. заявляється не з підстав прийнятого процесуального рішення - ухвали про витребування доказів, а з підстав того, як себе поводила суддя під час проведення судового засідання, які дії вчиняла на користь представника позивача - адвоката Васильчук Л.Б., що викликає сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи.

Відповідно до ухвали від 20.12.2024 року суддею у провадженні якого перебуває цивільна справа, відповідно до вимог ч.3 ст. 40 ЦПК України, заяву представника відповідача - адвоката Бєлої Євгенії Юріївни про відвід судді Зареви Н.І. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання визнано необгрунтованою, а цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення судді, з метою вирішення питання про відвід судді в рамках розгляду даної справи.

Статтею 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

При вирішенні заявленого відводу суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо питання безсторонності та неупередженості суду.

Зокрема, статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Так, суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи, а також має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Підставою для відводу судді Зареви Н.І. та обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості судді, заявник вказує, про надмірну, на її думку, лояльність до представника позивача, що проявляється, зокрема у не реагуванні суддею на допущені представником позивача порушення вимог ЦПК України.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість дійти висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі (наприклад прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо. Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір, поки не доведено інше.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Проаналізувавши доводи представника відповідача зазначені у заяві про відвід головуючого по справі, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки жодної обставини, яка є підставою для відводу судді, зокрема передбаченої ст.ст. 36, 37 ЦПК України, позивачем не вказано, обґрунтування, наведені у заяві про відвід, не можуть бути підставою для відводу судді у справі, і не свідчать про необ`єктивність або упередженість головуючого судді по суті справи.

Представником відповідача не подано суду жодного доказу, який би підтвердив упередженість або необ`єктивність суду, пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на те, що будь-яких доказів, які б давали підстави сумніватися в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи представник відповідача суду не надала, приходжу до висновку, що у задоволенні заяви про відвід судді Зареви Н.І. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача - адвоката Бєлої Євгенії Юріївни про відвід судді Зареви Наталії Іванівни - головуючої у цивільній справі № 308/11683/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - залишити без задоволення.

Цивільну справу № 308/11683/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, передати судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зареві Н.І. для продовження розгляду цивільної справи в судовому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.А. Придачук