Справа № 946/5352/23
Провадження № 2/946/897/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 грудня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Вітенко А.І.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права спільної сумісної власності, та визнання права власності на спадкове майно за законом, -
В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права спільної сумісної власності, та визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік позивачки ОСОБА_3 . Згідно довідки №429 від 01.06.2023 року, виданої Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_3 заповіт не залишав. 26.08.2022 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.03.2008 року, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,16 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у власність не передавалась. Державний нотаріус Ізмаїльської нотаріальної контори Одеської області Горючкіна О.М. відмовила в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус роз`яснила, що немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не може вважатися спільним майном подружжя, тому, що набутий спадкодавцем до реєстрації шлюбу. На підставі викладеного вище, нотаріус рекомендував позивачці звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів та визнання права власності на житловий будинок (частку) під номером АДРЕСА_1 в порядку визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, та в порядку спадкування. Згідно довідки від 01.06.2023 року № 428, виданої Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на день смерті спадкодавця за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно кредитного договору № OD 34GK01420005 від 04.03.2008 року графік погашення кредиту на придбання нерухомості, що розташована за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 13 120 дол. США з 05.04.2008 року до 04.03.2015 року. Позивачка вважає, що вказане майно є спільним майном подружжя та належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки вказаний будинок було придбано ними під час проживання однією сім`єю, тобто в цивільному шлюбі. Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 шлюб зареєстрували 10.11.2009 року. Тривалий час до реєстрації шлюбу вони проживали у цивільному шлюбі з червня 2004 року. Враховуючи викладене, позивачка просить суд встановити факт перебування ОСОБА_3 з ОСОБА_1 в шлюбних відносинах, встановити факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями, надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнати ОСОБА_1 спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом першої черги, визнати право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі (а.с.36).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.45).
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 14.10.2024 року представник позивачки - адвокат Резник ЮД. надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу за її відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позовних вимог у повному обсязі наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні 31.10.2023 року пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з 2009 року. Остання проживала разом із чоловіком ОСОБА_3 , тому, є спадкоємицею після його смерті. Вказала, що з 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали у цивільному шлюбі, вони придбали житловий будинок у кредит, у будинку робили ремонт, міняли вікна, котли, димоходи, провели опалення, електропостачання та водопостачання. ОСОБА_3 працював у закордонних рейсах, він поважно ставився до дружини, проживали вони добре. Останні три роки ОСОБА_3 хворів. Доньку ОСОБА_3 свідок ніколи не бачила, на похоронах її не було. Свідку це відомо, оскільки вона проживає поряд із ними біля 8 років.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 22.11.2023 року пояснила, що вона знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2006 року, вона з ОСОБА_1 разом працювали у банку. Їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом з 2004 року, для придбання житлового будинку у с.Саф`яни вони оформили кредит в банку. В будинку зробили капітальний ремонт, для чого також брали кредит в банку. Кредити оформляли на ОСОБА_3 . Потім вони одружилися. Від першого шлюбу у ОСОБА_3 є донька ОСОБА_7 , вона тільки один раз приїздила до м.Ізмаїла. Коли ОСОБА_3 хворів, тільки дружина ОСОБА_1 доглядала за ним.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 22.11.2023 року пояснив, що знайомий із позивачкою з 2001 року. В 2003 році чи в 2004 році ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_3 та почали проживати у цивільному шлюбі. Спочатку вони проживали на зйомній квартині, а потім у 2008 році придбали будинок. Будинок вони придбали за сумісні кошти, а також, взяли банківський кредит. Потім вони зробили ремонт у будинку та у флігелі. Кредити оформлювали на ОСОБА_3 та на ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_3 захворів, за ним доглядала тільки дружина ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 22.11.2023 року пояснила, що її донька, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 познайомилися у 2004 році, проживали у цивільному шлюбі. У 2008 році придбали будинок, зробили ремонт, міняли вікна, двері, підлоги, стелі, купили меблі, зробили опалення, змінили сантехніку. У 2009 році вони уклали шлюб, до цього, з 2004 року вони проживали у цивільному шлюбі та придбали будинок та всі речі у будинок на спільні кошти. У ОСОБА_3 є донька від першого шлюбу, яка проживає у м.Севастополі, життям батька не цікавилася, на похоронах не була, спільних дітей у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 немає.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями статті 315 ЦПК України передбачено встановлення судом фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.
Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Статтею 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що з червня 2004 року до 10 листопада 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та фотокартками.
На підставі договору купівлі-продажу будинку від 04.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Хітрін П.В. придбав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).
Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 10.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №677, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 10.11.2009 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.9).
Згідно довідки про право власності на житловий будинок від 01.06.2023 року №428 виконавчого комітету Ізмаїльського району Одеської області Саф`янівської сільської ради у відповідності із записами у погосподарській книзі Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №12 житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на правах власності ОСОБА_3 . У відповідності із записами у погосподарській книзі сільської ради у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована та проживає: дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Присадибна земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,16 га у власність не передавалась (а.с.24).
Отже, спірний житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_3 у період фактичного проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 , що згідно з положеннями ст. 60 СК України, дає підстави вважати, що спірний житловий будинок належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.
Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, тому суд оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати в порядку поділу спільного майна право власності на 1/2 частину будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.03.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №561, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).
Згідно з довідки від 01.06.2023 року №429 виконавчого комітету Ізмаїльського району Одеської області Саф`янівської сільської ради згідно записів у погосподарській книзі №12 Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований і проживав ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно даних Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області померлий ОСОБА_3 заповіт не залишав (а.с.25).
Враховуючи, що суд прийшов до висновку, щодо поділу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить:
- 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями, надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., зареєстрованого в реєстрі №1261.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261, 1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72252193 від 26.04.2023 року інформація про залишення заповіту ОСОБА_3 відсутня (а.с.151 зворот).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС адміністрації м.Бузулука Оренбургської області 29.07.2004 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_13 (а.с.133).
Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м.Севастополі 23.11.2013 року, після реєстрації шлюбу 23.11.2013 року ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с.133 зворот).
19.08.2022 року ОСОБА_2 звернулася до компетентного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .
Повідомленням від 25.10.2022 року №426/02-14 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіною О.М. роз`яснено ОСОБА_2 , що її заява про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 долучена до спадкової справи №17/2022 від 26.08.2022 року, однак, повідомлено, що дана заява оформлена неналежним чином (а.с.136).
Позивачка ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 10.11.2009 року (а.с.9).
Як було встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , що підтверджено довідками від 01.06.2023 року №428 виконавчого комітету Ізмаїльського району Одеської області Саф`янівської сільської ради (а.с.24, 25), тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
ОСОБА_1 26.04.2023 року звернулася до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіної О.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 , відповідно до чого нотаріусом була заведена спадкова справа №17/2022 (а.с.147).
Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , оскільки на час відкриття спадщини вони перебували у зареєстрованому шлюбі та були зареєстровані разом за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 . Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належить також 1/4 частина будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як спадкоємиці померлого ОСОБА_3 .
Письмовою відповіддю від 26.04.2023 року №435/02-14 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіною О.М. роз`яснено ОСОБА_1 , що з поданих документів вбачається, що нерухоме майно, а саме, житловий будинок АДРЕСА_1 , не може вважатись спільним майном подружжя, тому що набутий спадкодавцем до реєстрації шлюбу. У зв`язку з викладеним, рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів та визнання права власності на житловий будинок (частку) (а.с.19-20).
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачки неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю з червня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнання майна, а саме будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнання права власності на 3/4 частини будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 13, 78, 81, 133, 141, 259, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрованою або знятою з реєстраційного обліку місця проживання не значиться, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права спільної сумісної власності, та визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити частково.
Встановити факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями, надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на 3/4 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко