Справа № 367/5022/22
Провадження №2/367/1214/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

30 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Горбачової Ю.В.,

за участі секретаря Музики Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на його користь 25 418,04 грн. (двадцять п`ять тисяч чотириста вісімнадцять гривень чотири копійки) - суми збитків внаслідок ДТП та 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль коп.) - моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 липня 2022 року у Київській обл., в м. Ірпінь, по вул. Ярославська, 30, сталось ДТП за участі водія ОСОБА_2 , автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_1 (власник автомобіля - ОСОБА_3 , страховий поліс № 207486974 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ»), який рухаючись по вул. Ярославська здійснив зупинку біля будинку 30 і почав рух заднім ходом для того, щоб припаркуватись, тим самим не встановив можливість заднього руху, де позаду його машини зупинився автомобіль INFINITІ Q50, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав пошкодження переднього бамперу, фари, решітки.

Учасниками ДТП було складено європротокол за участі позивача та винного водія ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що 12 липня 2022 року направив заяву про виплату страхового відшкодування разом із повідомленням про ДТП до АТ «СК МЕГА-ГАРАНТ», проте АТ «СК МЕГА-ГАРАНТ» перебуває в стані припинення.

Відповідачі не здійснили жодної виплати за заподіяння матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, у зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2022 року позовну заяву було залишено без руху з зазначенням недоліків та наданням позивачу строку для їх усунення. У встановлений строк позивач усунув виявлені недоліки.

13 лютого 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.

Від позивача та відповідачів раніше надходили заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 07 липня 2022 року у Київській обл., м. Ірпінь, по вул. Ярославська, 30, сталось ДТП за участі водія ОСОБА_2 , автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_1 (власник автомобіля - ОСОБА_3 , страховий поліс № 207486974 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ»), який рухаючись по вул. Ярославська здійснив зупинку біля будинку 30 і почав рух заднім ходом для того, щоб припаркуватись, не був обережним, не переконався в безпечності, та скоїв зіткнення з автомобілем INFINITІ Q50, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 (який є також власником), який зупинився позаду нього. У результаті ДТП автомобіль позивача отримав пошкодження переднього бамперу, фари, решітки. Ці обставини підтверджуються копією європротоколу, фотознімками пошкоджень з місця ДТП, копією посвідчення водія ОСОБА_1 НОМЕР_3 , копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 НОМЕР_4 , копією посвідчення водія ОСОБА_2 НОМЕР_5 , копією свідоцтва НОМЕР_6 про реєстрацію транспортного засобу BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , та страхувальником згідно полісу № 207486974 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ».

Учасниками ДТП було складено європротокол за участі позивача та водія ОСОБА_2 .

Відповідно до копії звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 325/10-22 від 26.10.2022, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу INFINITІ Q50 складає 45256,33 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 28452,13 грн., вартість матеріального збитку без урахування ПДВ - 25418,04 грн.

Позивач направляв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 претензію про сплату заборгованості, що підтверджується копією претензії.

Позивач вказує, що 12 липня 2022 року направив заяву про виплату страхового відшкодування разом із повідомленням про ДТП до АТ «СК МЕГА-ГАРАНТ», але вказане товариство перебуває в стадії банкрутства. Проте позивач не надає жодних доказів на підтвердження цих обставин.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мілевського П.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві вказано, що на момент ДТП між ОСОБА_3 та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № 207486974, отже, відшкодовувати заподіяну ОСОБА_2 шкоду позивачу ОСОБА_1 зобов`язаний страховик АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ». Також зазначено, що тягар відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, у даному випадку повинен нести страховик, саме він є належним відповідачем у даній справі. Крім того, у відзиві зазначено, що відповідач ОСОБА_2 не погоджується із сумою матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП автомобілю позивача, оскільки огляд проводився без запрошення та присутності відповідачів або їх представників більш ніж через три місяці після ДТП, й невідомо чи використовувався даний автомобіль позивачем й чи не потрапляв в інші дорожньо-транспортні пригоди або був пошкоджений в будь-який інший спосіб. Окрім того, відповідач ОСОБА_2 також заперечує щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди, позивач не довів у чому саме полягала моральна шкода, з чого виходив при її розрахунку та не надав доказів, якими вона підтверджується. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідач ОСОБА_2 не є власником транспортного засобу, а особою, яка ним керувала та заподіяла шкоду позивачеві, не є страхувальником та не сплачував страхові платежі. Договір страхування цивільно-правової відповідальності укладався ОСОБА_3 , а матеріали справи і відзив не містять визначення, на якій правовій підставі ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Також від відповідача ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що він передав своєму сину ОСОБА_2 в користування належний йому на праві власності автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_7 , а також реєстраційний документ на цей транспортний засіб і ключі від нього. Між ОСОБА_3 та AT «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207486974, отже відшкодовувати заподіяну шкоду позивачу ОСОБА_1 в межах страхової виплати зобов`язаний страховик АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ», та саме страховик є належним відповідачем у даній справі. До того ж ОСОБА_3 не погоджується із сумою матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП автомобілю позивача, оскільки такий огляд проводився без запрошення та присутності відповідачів або їх представників більш ніж через три місяці після ДТП, й невідомо чи використовувався даний автомобіль позивачем, чи не потрапляв він в інші дорожньо-транспортні пригоди або був пошкоджений в будь-який інший спосіб. Також ОСОБА_3 заперечує щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди, позивач не довів у чому саме полягала моральна шкода, з чого виходив при її розрахунку, та не надав доказів, якими вона підтверджується.

Також, від позивача надійшла заява про долучення до справи копії заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2023 року по справі № 953/7237/23, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково.

За вказаним рішенням з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» () стягнуто на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, - 45256 грн. 33 коп. та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З аналізу наданого суду заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2023 року по справі № 953/7237/23 вбачається, що предметом позову ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» було саме відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, що є предметом і даного позову до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івченка Дмитра Юрійовича від 25.04.2024, за виконавчим листом № 953/7237/23 від 20.04.2024 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_11, що підтверджується копією постанови.

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Керування автомобілем є діяльністю, пов`язаною з використанням джерела підвищеної небезпеки, а відповідач, як особа, яка здійснює керування, відповідає за шкоду, завдану іншому транспортному засобу незалежно від наявності або відсутності його вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 ст. 1187 ЦК України містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування шкоди. Так, зокрема, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Такі висновки викладені в постанові ВСУ від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, постанові ВСУ від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

У постанові ВСУ від 29.06.2022 у справі № 489/4987/19, провадження № 61-14454св21, зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

За змістом ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Так, судом встановлено, що у спірних правовідносинах цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в AT «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ». Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2023 року по справі № 953/7237/23, позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення матеріальних збитків в сумі 45256 грн. 33 коп. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. задоволено частково, стягнуто Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» () на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 45256 грн. 33 коп., 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що сума матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, що сталося 07.07.2022 по АДРЕСА_1 , винними діями водія ОСОБА_2 , вже стягнута з страховика Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» () та наразі судове рішення перебуває на примусовому виконанні.

Також вищевказаним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2023 року по справі № 953/7237/23 було вирішено питання щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, що сталося 07.07.2022 по АДРЕСА_1 , винними діями водія ОСОБА_2 . Суд, надавши оцінку обґрунтованості вимог позивача ОСОБА_1 та його доказам, дійшов висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 грн. Тож дане питання щодо відшкодування моральної шкоди на сьогодні вирішено судом і постановлено заочне рішення, яке набрало законної сили.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 суд вважає безпідставними, виходячи з того, що позивачем не наведено та не надано суду будь-яких доказів винних дій даного відповідача, які призвели до заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачу.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 є власником застрахованого транспортного засобу BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , яким в момент ДТП керував відповідач ОСОБА_2 . А тому на момент події застрахованим транспортним засобом володів саме відповідач ОСОБА_2 . Заперечень щодо правомірного володіння останнім застрахованим транспортним засобом позивач не надав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача внаслідок їх безпідставності, оскільки покладання обов`язку відшкодування завданої шкоди на власника застрахованого транспортного засобу, за відсутності вини останнього за заподіяння шкоди, не відповідає вимогам чинного законодавства, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на користувача транспортного засобу, при вирішеному спорі про стягнення такої шкоди з страхувальника, суд вважає таким, що суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 988, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 12, 81, 82, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 279-285, 354 ЦПК України, ст. 3, 5, 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: Ю.В. Горбачова