Справа № 948/1866/23
Номер провадження 2/948/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.,

за участю секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Машівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 до складу спадщини після якого ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Натомість нотаріусом 01.08.2023р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки право власності не було зареєстроване в установленому порядку. Водночас, чоловік придбав вказаний будинок за договором купівлі-продажу від 03.02.1992р. у колгоспі імені Шевченка Машівського району Полтавської області, який був посвідчений секретарем сільської ради. В наступному спадкодавець набув право власності на земельну ділянку площею 0, 0832 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0539 в АДРЕСА_1 .

У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

18.10.2023р. за ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження, витребувано у нотаріуса докази (а.с.40).

За ухвалою суду від 11.12.2023р. закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с.61).

Позиції учасників судового провадження

В судове засідання сторони не з`явилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, представник відповідача, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с.48, 76).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , який 03.02.1992 року за договором купівлі-продажу будинку, придбав в колгоспі імені Шевченка Машівського району Полтавської області за 19 806, 00 крб житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0, 10 га, яка надана йому в користування, заплатив 4 000, 00 крб та зобов`язується протягом 8 років сплатити решту коштів в сумі 15 806 крб, тобто до 1999 року включно. Вказаний договір посвідчений, секретарем виконавчого комітету Кошманівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі № 41, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 31.01.2022р., договором купівлі-продажу від 03.02.1992р. (а.с.12, 16).

Як видно з довідки ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» № 3689 від 18.04.2023р. та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 349068335 від 04.10.2023р., реєстрація права власності на житловий будинком розташований в АДРЕСА_1 не проводилась (а.с.17-18).

06.04.2023р. виготовлений технічний паспорт на вказаний будинок на замовлення позивача, власник у ньому не зазначений, самочинні будівлі відсутні (а.с.19-21).

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 40113 від 06.04.2023р. виготовленого на будинок в АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2021р. нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація відсутні (а.с.22-24).

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 06.07.2021р. (а.с.11).

01.08.2023р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 0832 га передану у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0539 в АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі Державного акту від 25.10.2010р., що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 341109087 від 01.08.2023р. (а.с.27-29).

З довідок Кошманівського старостинського округу Машівської селищної ради від 02.08.2023р., довідки № 92/01-16 від 17.08.2023р. приватного нотаріуса Довгань А.М. та копій документів зі спадкової справи після померлого ОСОБА_2 вбачається, що з ним на час смерті в будинку АДРЕСА_1 проживала лише ОСОБА_1 і єдиним її спадкоємцем за законом є позивач, яка належним чином прийняла спадщину, інші спадкоємці відсутні. Позивачу видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки (а.с.14, 30-32, 51-54).

Однак постановою нотаріуса від 01.08.2023р. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю його державної реєстрації (а.с.15).

На підставі рішення Машівської селищної ради № 1/27-VІІІ від 18.04.2023р. в АДРЕСА_1 (а.с.25-26).

Як видно з архівної довідки № 01-39/1 від 04.01.2024р. Архівного відділу Полтавської районної військової адміністрації, колгосп імені Шевченка с. Кошманівка Кошманівської сільської ради Машівського району, 20.02.1992р. реорганізований в КСП «Агрофірма «Кошманівка», яке 17.10.1995р. реорганізоване в ПСГ «Агрофірма «Кошманівка» ДП АТ «Укргазпром» с. Кошманівка (а.с.72).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.05.2020р. КСП «Агрофірма «Кошманівка» припинена 01.04.2015р. за судовим рішенням про визнання його банкрутом (а.с.73-75).

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи, довідок сільської ради вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2 , яка належним чином прийняла спадщину, шляхом фактичного проживанні зі спадкодавцем та своєчасного звернення до нотаріальної контори, інші спадкоємці які б належним чином прийняли спадщину відсутні.

Пунктом 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до п. 4.15. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Оскільки постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, так як договір його купівлі-продажу не зареєстрований у встановленому законом порядку, а відтак у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових спав в нотаріальному порядку.

Разом з тим, оскільки договір посвідчено секретарем сільської ради у 1992 році, то вказаний спір має вирішуватися на підставі норм, які були чинними в момент його вчинення, тобто ЦК Української РСР 1963 року.

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч.ч.5-6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державний нотаріат» від 25.12.1974р. який втратив чинність 01.01.1994р., у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, нотаріальні дії, передбачені Законом СРСР "Про державний нотаріат" та цим Законом, вчиняють виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого Комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення нотаріальних дій.

Отже, на виконання вимог ст. 227 ЦК УРСР та ст.1 Закону України «Про державний нотаріат» договір купівлі-продажу будинку від 03.02.1992р. був посвідчений належною особою, секретарем виконкому Кошманівської сільської ради.

Крім цього, як видно з матеріалів справи, на виконання вимог ст. 227 ЦК України, державна реєстрація договору була проведена 03.02.1992р., оскільки договір зареєстрований в реєстрі сільської ради під № 41.

У 1992 році була чинною Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, якою передбачено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Водночас вказана Інструкція стосувалася лист міст і селищ, а не сіл.

Разом з тим, за змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди щодо всіх істотних умов. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Аналогічна норма міститься у статті 220 чинного на даний час ЦК України, частиною другою якої встановлено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 223 ЦК УРСР зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо виконання провадиться особисто для кредитора. Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Згідно ч.1 ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Як видно з матеріалів справи сторони домовилися про розстрочку оплати вартості будинку до 1999 року, водночас після укладення 03.02.1992р. договору купівлі-продажу будинку, 20.02.1992р. колгосп імені Шевченка с. Кошманівка Кошманівської сільської ради Машівського району реорганізований в КСП «Агрофірма «Кошманівка», яке припинене 01.04.2015р. за судовим рішенням про визнання його банкрутом.

За таких обставин, оскільки діяльність продавця припинена, а тому саме Машівська селищна рада є належним відповідачем, проти позову не заперечувала та, відповідно, не оспорювала факту повної сплати вартості за будинок.

Згідно частити першої та другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_2 та належним чином прийняла після нього спадщину на житловий будинок, який він, за життя, придбав в установленому на той час порядку, шляхом укладення договору-купівлі продажу, який був посвідчений секретарем сільської ради та зареєстрований у сільській раді, але нотаріус відмовляє в оформленні спадкових прав за відсутності державної реєстрації в органах БТІ та Державному реєстрі речових прав, що наразі створює позивачу перешкоди для оформлення спадкових прав, в наступному сільська рада також передала у приватну власність земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку, а тому враховуючи те, що сторонами угоди були дотримані вимоги закону, зокрема покупець отримав майно, а продавець кошти за майно, після чого діяльність продавця була припинена без правонаступника, при цьому право власності ніхто не оспорює, відтак суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту, шляхом визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Мотиви розподілу судових витрат

За змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування»у справах про спадкування при відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, які прийняли спадщину, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи те, що Машівська селищна рада є відповідачем лише тому, що інші спадкоємці, які належним чином прийняли спадщину після померлого відсутні, водночас селищна рада ніяким чином не порушувала, не визнавала та не оспорювала права, свободи чи законні інтереси позивача, не перешкоджала їй реалізовувати свої спадкові права, а відтак суд дійшов висновку, що хоча позов і задоволено, але підстави для стягнення судового збору з Машівської селищної ради, як формального відповідача, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Машівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими будівлями і спорудами, які включають: сарай площею 35, 4 кв.м (Б), погріб площею 5, 8 кв.м (б), сарай площею 6, 7 кв.м (б1), сарай площею 14, 8 кв.м (В), вбиральню площею 1, 7 кв.м (Г), огорожу з метало профілю, ворота огорожі металеві з хвірткою, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Машівська селищна рада, місцезнаходження смт Машівка, вул. Незалежності, 93, Полтавського району Полтавської області, .

Суддя С.В. Кравець