Справа № 146/1926/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Вапнярська селищна рада

вимоги заявника: про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю

представник заявника : адвокат Довгань О.О.

свідки: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

08 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Вапнярка, Тульчинського району Вінницької області з ІНФОРМАЦІЯ_3 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дану заяву обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 . Останній доводився заявнику вітчимом.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. Заявник у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та надано роз`яснення про необхідність встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем.

Заявник вказує, що даний юридичний факт має для неї юридичне значення і впливатиме в подальшому на оформлення спадщини, тому з цією заявою вона вимушена звернутись до суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 грудня 2023 року відкрито окреме провадження у даній справі, справу призначено до розгляду на 09 січня 2024 року.

Доводи учасників процесу.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Довгань О.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, пояснив, що мати заявниці з літа 2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з спадкодавцем ОСОБА_4 в 2020 році між ними було укладено шлюб. В 2021 році мати заявниці померла. Заявниця залишилася проживати з ОСОБА_4 до дня його смерті.

Представник заінтересованої особи - Вапнярської селищної ради у судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 це його сусіди через три будинки. ОСОБА_1 була падчеркою ОСОБА_4 . До смерті ОСОБА_4 проживав із ОСОБА_1 десь із 2015 - 2016 року. Хоронила ОСОБА_4 заявниця.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 знає зі школи та перебуває з нею в дружніх відносинах. З літа 2016 року ОСОБА_4 , жив з її мамою там же жила ОСОБА_1 . Саме ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_4 .

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши заявницю, її представника, свідків, розглянувши заяву заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що до суду звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14 травня 1991 року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Її матір`ю значиться ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про шлюб від 07.09.2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 уклали шлюб 07.09.2020 року та взяли прізвище ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 24.09.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб 24.09.2020 року та взяли прізвище ОСОБА_9 / ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки №933 від 28.06.2023 року виданої Вапнярською селищною радою про те, що гр. ОСОБА_4 , який був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки №1781 від 05.12.2023 року виданої Вапнярською селищною радою про те, що гр. ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 2016 року спільно з гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки №1728 від 22.11.2023 року виданої Вапнярською селищною радою про те, що гр. ОСОБА_4 , який був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті фактично проживав спільно із гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно довідки №693 від 11.05.2023 року виданої Вапнярською селищною радою про те, що гр. ОСОБА_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 провела поховання гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки від 11.05.2023 року виданої Вапнярською селищною радою, після смерті вітчима гр. ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку та трьох земельних ділянок. Після смерті гр. ОСОБА_4 спадкоємцем за законом залишилася гр. ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла протягом шести місяців.

Згідно копії спадкової справи № 544/202, після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_1 , заявника у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

Висновки суду за результатом розгляду справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки, судом встановлено та доведено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_11 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Вапнярка, Тульчинського району Вінницької області з червня 2016 по 08.05.2023, даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджений належними та допустимими доказами, даний юридичний факт має для заявниці юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, однак заявникцею не доведено, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_11 саме з 01.06.2016, тому заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту - факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 315, 319, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вапнярська селищна рада про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю, задовольнити частково.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Вапнярка, Тульчинського району Вінницької області з червня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині заяви відмовити.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 02.10.2020 органом 0532, РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 ;

заінтересована особа: : Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, адреса: 24240, Вінницька область, Тульчинський район, смт Вапнярка, вул. Незалежності, 140.

Повний текст рішення виготовлено:10 січня 2024 року

Суддя: О. В. Пилипчук