Провадження № 2/202/393/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 січня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Представник ОСОБА_2 адвокат Добринь Я.О. подав заяву про залишення позовних вимог без розгляду. В обґрунтування клопотання зазначав, що в провадженні іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №202/14267/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно постанови Шяуляйського окружного суду від 05.07.2023 Шяуляйською палатою Шяуляйського окружного суду 27.06.2023 прийнято позовну заяву позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу з вини обох з подружжя, вирішення інших питань, пов`язаних із розірванням шлюбу.

Рішення Шяуляйського районного суду від 17.10.2023 прийнято до уваги/розглянуто в Шяуляйській міській палаті Шяуляйського районного суду позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, відсудження аліментів та заборгованості з невиплати аліментів на дитину, вирішення інших вимог, пов`язаних з розірванням шлюбу.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75 -77 Закону).

У пункті 2 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Оскільки ОСОБА_2 є громадянкою України, однак проживає на території Литовської Республіки разом з малолітньою дитиною, що не заперечувалося представником позивача, тому ця справа є справою з іноземним елементом.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Згідно із ч. 3 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Пунктом 4 частини 1 статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, що позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в суді Литовської Республіки було подано останньою 27.06.2023 до подання ОСОБА_1 аналогічного позову до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда