Справа № 944/4905/23
Провадження №2-п/944/3/24
УХВАЛА

11.01.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.,

заявника ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворів заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 30.10.2023 у цивільній справі № 944/4905/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

в провадженні суду перебувала справа 944/4905/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

26.12.2023 відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30.10.2023 в якій просила скасувати заочне рішення у даній справі. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідачу не було відомо про перебування справи в провадженні суду. Жодних листів чи судових повісток про виклик до суду вона не отримувала, хоча місця проживання чи місця реєстрації не змінювала. Із рішенням вона не погоджується, оскільки обставини справи встановлені не у повному обсязі. Вказує, що ОСОБА_2 неодноразово залишав її з дітьми, а потім повертався. Вперше це мало місце у 2013 році. В черговий раз 07.01.2023 поїхав на відпочинок. «Відпочивав» до Великодніх Свят. Влітку 2023 року забравши автомобілі і паспорт, знову десь пропав. Заявник вважає, що ОСОБА_2 таким чином переховується і уникає мобілізації. ОСОБА_1 вказує, що спільний неповнолітній син потребує батьківської опіки. Посилаючись на викладене, а також з огляду на наявність обставин, які свідчать про можливість збереження шлюбу між сторонами, ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду із даною заявою.

З огляду на те, що копію рішення отримала 19.12.2023 просила поновити строк на подання зави про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 прийнято заяву та призначено її до розгляду в судове засідання з викликом сторін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного рішення підтримала, посилаючись на підстави викладені в ній. Вказала, що позов не визнає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з її безпідставністю та необгрунтованістю. Проти збереження шлюбу категорично заперечив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення суду та письмові матеріали справи, дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позов з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає скасуванню за обов`язкової наявності двох умов разом, оскільки для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Судом встановлено, що 01.08.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді від 14.08.2023 року відкрито спрощене провадження у справі і призначено судовий розгляд.

Як убачається з матеріалів справи, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, на номер телефону відповідача ОСОБА_1 , зазначений в її заяві, направлялись СМС-повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, які згідно довідки про доставку електронного листа, були отриманні останнім. Крім того, дати судових засідань відображались на веб-порталі Судової влади на сторінці Яворівського районного суду Львівської області у списку справ, призначених до розгляду. Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 цікавилася розглядом справи.

Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Судом установлено, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою його зареєстрованого місця проживання. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернуто суду із відміткою «адресат відступній за вказаною адресою».

Така кореспонденція має вважатись отриманою відповідачем в день її надходження до відділення, що обслуговує будинок за цією адресою незалежно від того чи з`явилася відповідач особисто та не залежно від причин неотримання вказаного листа особисто. Таким чином поштовий документ, який повернувся, має сприйматися достатнім доказом того, що відповідач була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи.

З`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Так, заявник вказує, що позов не визнає, мотивуючи тим, що спільний неповнолітній син потребує батьківської опіки, та водночас посилається на обставину, що позивач забравши автомобілі і паспорт залишив її.

Разом із тим, суд зазначає, що докази, на які посилається заявник у заяві про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частини 1 статті 24 СК України шлюб, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 СК України.

Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено встатті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в частині 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання".

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що близько 06 (шести) місяців сторони проживають окремо, не підтримують жодних подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, а також не находять спільної мови в їх подружньому житті. Проти надання строку на примирення заперечував.

Суд вважає, що незгода відповідача на розірвання шлюбу не може бути підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

Спір між сторонами виник з приводу особистих немайнових відносин, і відновлення реєстрації шлюбу без наміру й можливості відновлення сімейних відносин не ґрунтується на нормах СК України.

Як зазначено в Постанові ОП ВС від 14.02.2022 у справі №2-4744/11, дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Але надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Задоволення заяви про перегляд заочного рішення та його скасування без наміру відновлення сімейних відносин при обставинах, що істотно змінились з часу ухвалення відповідного рішення не відповідатиме вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та принципу юридичної визначеності.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Із заяви відповідача не убачається одночасна наявність обставин, визначених ч.1 ст.288 ЦПК України, які є підставами для скасування заочного рішення суду.

У заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання на будь-які докази, в розумінні ст. 76 ЦПК України, які мали б істотне значення для правильного вирішення спору та спростовували б висновки суду наведені в заочному рішенні від 30.10.2023, щодо позовних вимог ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі слід відмовити.

Відповідно до ч. 4ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст.284,287,288,354,355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 30.10.2023 у цивільній справі № 944/4905/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М.Колтун