Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд міста Ужгород Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.,

при секретарі Чейпеш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, згідно з якою просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивача, що проживав разом з дружиною за адресою АДРЕСА_1 .

Після смерті батька, вважали, що мати ОСОБА_2 , успадкувала належне йому майно, на підставі ст.1268 ЦК України, у тому числі частку квартири за адресою АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки кадастровий номер :55:001:0884, площею 0603 га.

Однак, в середині вересня 2023 року мати позивача звернулась до нотаріуса, з метою продажу земельної ділянки, та їй стало відомо, що 16 лютого 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт НМА 106911, який було посвідчено приватним нотаріусом приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М., згідно якого все майно заповів все належне йому майно він заповів доньці ОСОБА_1 .. Про заповіт позивачці та членам її родини було не відомо.

Зараз оформити спадщину на належне померлому майно неможливо, оскільки позивач пропустила шестимісячний термін для звернення про прийняття спадщини.

Відзив на позовну заяву не подано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2023 року постановлено відкрити провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить такі задовольнити.

відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить такі задовольнити.

У відповідності до ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін,які скористались своїм правом на подання таких заяв.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 02 лютого 2021 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 26 серпня 1980 року батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 05.08.1999 року, псля укладення шлюбу ОСОБА_7 , отримала прізвище ОСОБА_8 .

Однак, в середині вересня 2023 року мати позивача звернулась до нотаріуса, з метою продажу земельної ділянки, та їй стало відомо, що 16 лютого 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт НМА 106911, який було посвідчено приватним нотаріусом приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М., згідно якого все належне йому майно він заповів доньці ОСОБА_1 та рекомендовано звернутися до суду. Про заповіт позивачці та членам її родини було не відомо.

Таким чином, судом встановлено, що позивач в силу положень 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно із ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Суд зазначає, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст.1268, ст.1270 ЦК України визначений строк у шість місяців з часу відкриття спадщини для її прийняття.

Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця вчинення цих дій.

Верховний суд України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі 6-1215цс16 дійшов висновку, що відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно правової позиції, що викладена Верховним Судом України у постанові № 6-1320цс17 від 23.08.2017, за наслідками перегляду судових рішень, внаслідок неоднакового застосування судами одних і тих же норм матеріального та процесуального права, при розгляді спорів про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

У постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З цих міркувань було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було обґрунтовано необізнаністю позивача про існування заповіту, складеного на його користь, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд аналогічно розглядає необізнаність особи про складення заповіту на її користь як поважну причину для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, керуючись передусім свободою заповіту як фундаментальним принципом спадкового права (постанова Верховного Суду від 2 вересня 2020 р., судова справа № 288/1856/18, провадження № 61-3987св20; постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 р., судова справа № 656/219/18, провадження № 61-48669св18; постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 р., судова справа № 694/1179/17, провадження № 61-40757св18).

Згідно з положеннями ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Позивач посилається на те, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту на її ім`я, що створило нездоланні та істотні труднощі, які об`єктивно перешкоджали подати своєчасно заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 ..

Суд враховує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 зареєстрована не була, ніхто не звертався з заявами про прийняття спадщини, крім позивача, спадщина ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки є спадкоємцем після померлого батька за заповітом, причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини, суд визнає поважною, а тому позов слід задовольнити.

Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачами слід прийняти.

З урахуванням викладеного, судом визнана поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, визнання позову відповідачами, позовні вимоги слід задовольнити та визначити для позивачу додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_4 ..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 81, 83, 141, 223, 229, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221, 1261, 1268, 1233, 1234, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити для ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 02 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Дегтяренко К.С.