Провадження № 2/760/2703/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річний,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача МТСБУ - Патрик Г.Г. звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат у розмірі 6718,32 грн, 3% річних в розмірі 1583 грн та судовий збір у розмірі 2481 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року по цивільній справі №753/12164/18 відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити на користь МТСБУ суму боргу в розмірі 14444,08 грн, з яких 12682,08 грн - кошти в розмірі виплати страхового відшкодування та 1762 грн - судовий збір.

На виконання вищезазначеного рішення видано два виконавчих листи, які було направлено до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копії виконавчих листів додаються.

15 вересня 2022 року державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанови про повернення виконавчих листів по справі №753/12164/18.

Отже, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року по цивільній справі №753/12164/18 не виконано, борг відповідачем не сплачено.

Враховуючи, що дане рішення не виконано, позивач звертається з цим позовом в суд на підставі ст.625 ЦК України та просить стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за весь період, починаючи з дня винесення рішення, тобто з 08 квітня 2019 року па 01 грудня 2022 року.

МТСБУ вважає, що з дня прийняття рішення Дарницьким районним судом м. Києва у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем щодо сплати боргу, який не сплачений, у зв`язку з чим мають бути нараховані інфляційні втрати та 3% річних за період з 08 квітня 2019 року по 01 грудня 2022 року.

Так, згідно розрахунку позивача, інфляційні втрати за період з 08 квітня 2019 року по 01 грудня 2022 року склали 6718,32 грн, 3% річних за період з 08 квітня 2019 року по 01 грудня 2022 року склали 1583 грн.

Враховуючи вищезазначене, просить стягнути з відповідача на користь позивач 8301,32 грн.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року цивільну справу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 24 березня 2023 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Калініченко О.Б.

Ухвалою від 29 березня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 04 серпня 2023 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Кушнір С.І.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 04 квітня 2024 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Аксьонову Н.М.

Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та постановлено розгляд справи здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному сайті Солом`янського районного суду м. Києва, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року по цивільній справі №753/12164/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в розмірі виплати страхового відшкодування - 12 682,08 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

На виконання вищезазначеного рішення Дарницьким районним судом м. Києва 07 червня 2019 року видано два виконавчих листи, які МТСБУ було направлено до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

15 вересня 2022 року державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу по справі №753/12164/18 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Покликаючись на те, що рішення суду не виконано, позивач звернувся з цим позовом в суд на підставі ст.625 ЦК України та просить стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 6718,32 грн та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1583 грн за період, починаючи з дня винесення рішення, тобто з 08 квітня 2019 року до 01 грудня 2022 року, що разом становить 8301,32 грн.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно з ч.2, 5 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом ст.ст.524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, як прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі в грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі №3-295г16, за змістом яких грошове зобов?язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 3-89гc11 , від 20 грудня 2010 року у справі № 3-57г10 , від 4 липня 2011 року у справі № 3-65гc11, від 12 вересня 2011 року у справі № 3-73г11 , від 14 листопада 2011 року у справі №3-116г11 викладено такі висновки. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому висновок суду касаційної інстанції про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК є необґрунтованим.

У постанові Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі №6-36736вов10 (у порядку перегляду судових рішень у зв`язку з винятковими обставинами Судовою палатою у цивільних справах) викладено висновок, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-77115 за позовом про стягнення суми боргу з урахування інфляційних втрат і 3 % річних.

Отже, суд вказав, що за своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Разом із тим, відповідно до положень ст. 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов?язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, ч.4 ст.36, ст.ст.43, 46, ч.3 ст.334, ч.3 ст.653 ЦК.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за період з 08 квітня 2019 року по 01 грудня 2022 року становить 8301,32 грн, та складається з: 6718,32 грн - інфляційні втрати, 1583 грн - 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, відзиву на позов та доказів належного виконання грошового зобов`язання суду не надав, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Враховуючи невиконання відповідачем рішення суду від 08 квітня 2019 року, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1583 грн та інфляційні втрати у розмірі 6718,32 грн за період з 08 квітня 2019 року по 01 грудня 2022 року, що разом становить 8301,32 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2481 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річний - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України інфляційні втрати та три відсотки річних у розмірі 8301 (вісім тисяч триста одна) гривня 32 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: м. Київ, бульв. Русанівський, буд. 8, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , соціальний заклад, РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова