Житомирський апеляційний суд
Справа №357/7466/20 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №357/7466/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Митюк О.В. у смт.Ружині,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило станом на 31 травня 2020 року стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 14 березня 2011 року б/н у сумі 29 148,32 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 18 907,88 грн; пені - 5 131,20 грн; заборгованості за процентами, нарахованими згідно з ст.625 ЦПК України, - 5 109,24 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14 березня 2011 року б/н. При підписанні цієї анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився і згодний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 зобов`язався регулярно ознайомлюватися із Умовами і правилами надання банківських послуг та їх змінами на сайті, що підтвердив особистим підписом на анкеті-заяві. Банк відкрив кредитний рахунок та встановив початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування банківського рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13 000 грн. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, але відповідач своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася вказана вище заборгованість з простроченого тіла кредиту, яку АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути у судовому порядку, а також - нараховані проценти на прострочений кредит у відповідності до положень частини другої ст.625 ЦК України та за порушення виконання договірних зобов`язань пеню.

Заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2011 року №б/н в сумі 18 907,88 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись частково із заочним рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу в частині, якою йому відмовлено у стягненні процентів, нарахованих у порядку частини другої ст.625 ЦК України, та пені. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким вимоги про стягнення процентів та пені задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами і розмір процентної ставки на рівні 3% у місяць, що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем. Отже, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті всі істотні умови договору. Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, оскільки така висловлена у конкретній справі за інших правовідносин, коли відповідачем заперечувалися умови договору. У цій справі заперечення відповідача відсутні. Наполягає на тому, що суду надано саме ту редакцію Умов і правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору. Заперечень щодо Умов і правил надання банківських послуг, які б містилися у матеріалах справи, відповідач не надав. Матеріали справи містять конкретну редакцію Умов і правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач, а тому банк має право на стягнення не лише заборгованості з пені, а й заборгованості за процентами, які нараховані на прострочений кредит згідно з частиною другою ст.625 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За положеннями частини третьої ст.360 ЦК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду заочного рішення суду першої інстанції.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь банку простроченого тіла кредиту в сумі 18 907,88 грн, оскільки в цій частині заочне рішення суду першої інстанції позивачем фактично не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, та пені відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» нарахованої банком пені за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 5 131,20 грн, а також процентів, які нараховані на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України в сумі 5 109,24 грн, суд першої інстанції виходив із того, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), але враховувавши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої ст.530 ЦК України, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 18 907,88 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції, з яких останній відмовив у стягненні пені, а також не може погодитися із підставами відмови у стягненні процентів, які нараховані згідно з ст.625 ЦК України, з таких мотивів.

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.24).

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14 березня 2011 року сторонами досягнуто згоди про те, що обрана платіжна карта кредитка «Універсальна», а також те, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ОСОБА_1 та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився і згодний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді. У анкеті-заяві є застереження про те, що Умови і правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 зобов`язався виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на офіційному сайті ПриватБанку. Інших умов договору в анкеті-заяві від 14 березня 2011 року не прописано.

Із довідки, що видана банком, убачається, що ОСОБА_1 були відкриті кредитні картки: 14 березня 2011 року - № НОМЕР_1 із терміном дії грудень 2014 року; 29 червня 2015 року - № НОМЕР_2 із терміном дії червень 2019 року та 20 серпня 2015 року - № НОМЕР_2 із терміном дії до червня 2019 року (а.с.23).

Також у матеріалах справи є довідка про зміну умов кредитування, відповідно до якої 14 березня 2011 року відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_1 із кредитним лімітом 8 000 грн (а.с.22). У подальшому кредитний ліміт змінювався: вже 14 березня 2011 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 300 грн; 22 квітня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 10 000 грн; 25 травня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 13 000 грн; 30 вересня 2014 року кредитний ліміт зменшено до 5 820 грн; 08 грудня 2014 року кредитний ліміт зменшено до 1 230 грн; 15 грудня 2014 року кредитний ліміт дорівнював нулю; 22 серпня 2015 року кредитний ліміт збільшено до 2 000 грн; 30 грудня 2015 року кредитний ліміт збільшено до 3 000 грн; 02 січня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 4 000 грн; 09 січня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 5 000 грн; 04 березня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 5 500 грн; 31 січня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 5 800 грн; 15 листопада 2018 року кредитний ліміт виведений на нуль.

Окрім того, із виписки про рух коштів за картками прослідковується, що відповідач користувався кредитними картками, знімав та поповнював готівку тощо, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом (а.с.13-21).

Згідно з наданим банком розрахунком, за відповідачем рахується заборгованість станом на 31 травня 2020 року в сумі 29 148,32 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 18 907,88 грн; заборгованості за процентами, нарахованими згідно з ст.625 ЦПК України, - 5 109,24 грн; пені - 5 131,20 грн.

За положеннями частини першої ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (зміст ст.ст.12,81 ЦПК України).

Проте, при вирішенні спору поза увагою суду першої інстанції залишена довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка 14 березня 2011 року підписана ОСОБА_1 , надана позивачем та знаходиться на аркуші 25 матеріалів справи.

У цій довідці прописані, крім іншого, умови кредитного договору щодо строку внесення щомісячного платежу, а також пені. Так, у довідці від 14 березня 2011 року, яка підписана відповідачем, сторони погодили, що строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) базова процентна ставка за договором/30 нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн у місяць, нараховується один раз у місяць за наявності прострочки за кредитом або процентами п`ять та більше днів при заборгованості на суму 50 грн та більше.

Розрахунок пені на суму 5 131,20 грн не спростований. Оскільки сторонами у письмовому виді погоджені строки внесення щомісячних платежів, що також відноситься до виконання зобов`язання, а також погоджений порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та сума нарахованої банком пені належними і допустимими доказами не спростована, то пеня, яка нарахована кредитором у процентах від суми несвоєчасно виконаного позичальником грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання, у сумі 5 131,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а суд першої інстанції у стягненні такої складової заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 14 березня 2011 року б/н відмовив незаконно.

Також банк наполягає на стягнені із відповідача заборгованості за процентами в сумі 5 109,24 грн, які нараховані кредитором на прострочений кредит із застосуванням положень ст.625 ЦК України.

За положеннями частини другої ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Упродовж строку дії договору позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування позикою, а також передбачену договором неустойку за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Після закінчення строку кредитування права кредитодавця можуть бути захищені шляхом нарахування процентів у порядку, передбаченому частиною другою ст. 625 ЦК України.

Довідкою про умови кредитування від 14 березня 2011 року, яка підписана відповідачем, передбачена базова процентна ставка на рівні 3% у місяць або 36% річних. Проте, із розрахунку заборгованості, що виготовлений банком станом на 31 травня 2020 року, а також із виписки про рух коштів за картками прослідковується, що банком за рахунок коштів, які сплачувалися ОСОБА_1 на погашення кредиту, з 01 квітня 2015 року списувалися проценти за користування кредитом за процентною ставкою на рівні 3,6% у місяць або 43,2% річних, що довідкою про умови кредитування від 14 березня 2011 року та анкетою-заявою від 14 березня 2011 року не передбачені, а із витягу з Умов і правил надання банківських послуг не вбачається, що відповідач із ними був ознайомлений, що підтверджувалося б його особистим підписом, а тому такі не можна вважати невід`ємною складовою частиною договору про надання банківських послуг, зокрема, кредитного договору.

Розрахунком заборгованості, який виготовлений банком, підтверджується, що сума погашених із 01 квітня 2015 року кредитором процентів за користування кредитом за неузгодженою сторонами процентної ставкою, яка перевищує узгоджену ставку, значно перевищила суму 5 109,24 грн, яка нарахована банком із 01 серпня 2019 року, як проценти на прострочений кредит у порядку ст.625 ЦК України.

За змістом частини першої ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав. Права позивача у частині, що стосується процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, не можна вважати порушеними, оскільки банк такі проценти із сторицею покрив за рахунок процентів за користування кредитом (не узгодженою ставкою). Отже, у стягненні процентів, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, слід відмовити, але з інших підстав.

Підсумовуючи викладене вище, заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені, а також процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, слід відповідно до положень ст.376 ЦПК України скасувати та у цій частині ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 5 131,20 грн, а у стягненні процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» відмовити з інших підстав, які викладені у редакції цієї постанови.

У силу приписів ст.141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга задовольняється частково, то судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 579,97 грн (5 131,20*100/10 240,44=50,11%; 3 153*50,11/100).

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 частини шостої ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 25 січня 2021 в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, нарахованими відповідно до ст.625 ЦК України, та пені скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н, яка складається з пені в сумі 5 131,20 грн.

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» у стягнення процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1 579,88 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: