Справа № 333/6798/23
Провадження № 2/333/521/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Меркулової М.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Петров Г.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з відповідачем сумісно проживали однією сім`єю з 2006 року, але офіційно у зареєстрованому шлюбі перебували з 28.04.2018 року.

У позивача з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зараз мешкає разом з матір`ю - ОСОБА_3 .

Починаючі з 2015 року ОСОБА_1 мешкав та працював за кордоном. Через що почали виникати розбіжності та непорозуміння щодо спільного життя.

ОСОБА_4 вмовляв дружину виїхати з України, оскільки на той момент міг заробляти значно більше за кордоном і йому здавалось, що вони зможуть спільно виховувати дитину в іншій країні. Однак ОСОБА_3 не захотіла переїжджати в іншу країну. У зв`язку з чим, позивач поїхав поза межі України, а ОСОБА_3 з сином залишилися в Україні. За таких обставин, відповідач практично самостійно виховувала дитину, а позивач брав участь у вихованні сина тільки тоді, коли приїжджав у відпустку і перебував на території У країни.

Через деякий час позивач почав розуміти, що вони віддаляються один від одного і їх погляди та взаєморозуміння на різні життєві ситуації та на сім`ю загострюються і стають суперечливими. Ці обставини зумовили те, що в їх родині втрачені почуття поваги та любові один до одного.

На даний час позивач разом із відповідачем не проживає, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

Шлюб між позивачем та відповідачем існує лише формально, і шлюбні відносини вже поновити не можливо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його життєвим інтересам.

Спору щодо визначення місця проживання, утримання та виховання сина між позивачем та відповідачем немає, оскільки дитина буде проживати з матір`ю - ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 28.07.2021 року вбачається, що Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 28.04.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №115. Прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ».

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.21, 56, 110, 111, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 28.04.2018 року, Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 115, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська