Справа № 203/1570/24
Провадження № 2/0203/938/2024
УХВАЛА

02 грудня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

за участі:

представника позивача Муравської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи клопотання відповідача про витребування доказів в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У чергове судове засідання, призначене на 02.12.2024 року, з`явилась представник позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши думку представника позивача, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України продовжив судове засідання за відсутності відповідача.

06.08.2024 року відповідач в системі «Електронний суд» подав до суду свої заперечення на клопотання (заяву) позивача, в яких, з-поміж іншого, також просив суд:

- витребувати у позивача оригінали Додатку №2 до договору факторингу №11-02/22 акт приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді, Додатку №4 до договору факторингу №11-02/22 акт приймання-передавання Реєстру боржників.

В обґрунтування вимог клопотання відповідач зазначив, що на його думку, надані позивачем письмові документи не є дійсними, а саме: Додаток №2 до договору факторингу №11-02/22 акт приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді, Додаток №4 до договору факторингу №11-02/22 акт приймання-передавання Реєстру боржників. Тому у разі долучення судом до матеріалів справи додатків, направлених позивачем разом із письмовими поясненнями, відповідач вважає за доцільне витребувати оригінали вказаних вище документів у позивача.

З огляду на викладене, відповідач звернувся до суду з клопотанням про витребування оригіналів доказів.

Під час судового засідання представник позивача повідомила, що вона попередньо ознайомилась із запереченнями відповідача проти клопотання (заяви), та самостійно підготувала для подання до суду нотаріально засвідчені копії документів, оригінали яких просить суд витребувати відповідач, а саме: Додатку №2 до договору факторингу №11-02/22 акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді, Додатку №4 до договору факторингу №11-02/22 акту приймання-передавання Реєстру боржників.

За поясненнями представника позивача, у зв`язку з тим, що ТОВ «Коллект Центр» є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», а документи, що просить суд витребувати відповідач, стосуються правочину, вчиненого ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», то їх оригінали не були передані позивачу під час відступлення права вимоги та не можуть бути йому надані, бо ТОВ «Коллект Центр» не є стороною вказаного правочину. Водночас після звернення позивача до ТОВ «Вердикт Капітал» з питання щодо надання оригіналів запитуваних документів, позивач має змогу надати суду нотаріально засвідчені копії вказаних документів, що підтверджують її відповідність оригіналу.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №/2 від 02.12.2020 року в сумі 84215,00 грн.

11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики №/2 від 02.12.2020 року, що був укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором позики №/2 від 02.12.2020 року, на користь ТОВ «Коллект Центр».

На підтвердження факту відступлення права вимоги за договором позики від 14.12.2020 року №/2, боржник ОСОБА_1 , від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» позивач надав суду: договір факторингу №11-02/22 від 11.02.2022 року, платіжне доручення від 11.02.2022 року на суму 633175,18 грн, з призначенням платежу від ТОВ «Вердикт Капітал»: оплата згідно з договором факторингу №11-02/22 від 11.02.2022 року; реєстр боржників до договору факторингу №11-02/22 від 11.02.2022 року, в тому числі щодо відповідача ОСОБА_1 (п. 226 реєстру), загальна сума заборгованості 107327,50 грн; копії акту приймання-передавання від 11.02.2022 року Реєстру Боржників в електронному вигляді за договором факторингу №11-02/22 від 11.02.2022 року як додаток №2 до договору факторингу №11-02/21 від 11.02.2022 року, та акту приймання-передавання від 11.02.2022 року Реєстру Боржників за договором факторингу №11-02/22 від 11.02.2022 року як додаток №4 до договору факторингу №11-02/21 від 11.02.2022 року.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 6, ч. 7, ч. 8, ч. 9 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до частин 1-6 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до положень ст. 75 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року за №3425-XII, нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування та посадові особи консульських установ України, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.

Аналіз викладеного вище вказує, що представник позивача у добровільному порядку надала суду нотаріально засвідчені копії акту приймання-передавання від 11.02.2022 року Реєстру Боржників в електронному вигляді за договором факторингу №11-02/22 від 11.02.2022 року як додаток №2 до договору факторингу №11-02/21 від 11.02.2022 року, та акту приймання-передавання від 11.02.2022 року Реєстру Боржників за договором факторингу №11-02/22 від 11.02.2022 року як додаток №4 до договору факторингу №11-02/21 від 11.02.2022 року. При цьому представник позивача повідомила, що оригінали вказаних документів перебувають у сторін правочину. Суд враховує те, що факт наявності оригіналів вказаних документів підтверджується їх нотаріально засвідченими копіями, знятими нотаріусом з їх оригіналів, що підтверджують їх відповідність оригіналам.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Керуючись ст. ст. 72, 76, 81, 83, 84, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 02.12.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва