Справа № 209/18/24
Провадження № 2-н/209/294/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Решетник Т.О., розглянувши заяву заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2024 представник заявника ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» -Петрова А.І. звернулася до суду із вищевказаною заявою про видачу судового наказу.

Ознайомившись із змістом заяви, оригіналами та копіями доданих до неї документів, судом встановлено, що за даною заявою не може бути видано судовий наказ виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, в порушення вимог п.2 ч. 2 ст.163 ЦПК України, представником заявника в заяві про видачу судового наказу не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету заявника, представника заявника та боржника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що заява заявника про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 161- 167, 260, 261, 353,354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що внесена сума судового збору поверненню не підлягає. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Т.О. Решетник