Справа № 185/96/24
Провадження № 2-з/185/10/24
У Х В А Л А

10 січня 2024 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головін В.О., розглянувши заяву представника позивача Пономаренко Вікторії Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

08 січня 2024 року до суду в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник ОСОБА_2 з позовною заявою до державного виконавця державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щепіної Ірини Олександрівни, третя особа ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця неправомірними, в якій просить суд визнати дії державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Щепіної І.О. щодо обчислення ОСОБА_1 розміру заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 201 369 грн. 01 коп., які стягуються з нього в межах виконавчого провадження № 69267660 та № 69264729 неправомірними, та зобов`язати державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Щепіну І.О. здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 69267660 та № 69264729 з урахуванням самостійно здійснених перерахунків грошових коштів боржником на банківські картки стягувача в сумі 201 369 грн. 01 коп..

Одночасно з позовною заявою представником позивача подана заява про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення нарахованої заборгованості, яке здійснюється на підставі виконавчих проваджень №69267660 та № 69264729, вчинених державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Щепіною І.О. до набрання законної сили судовим рішенням; встановлення заборони на здійснення будь-яких дій щодо виконання виконавчих проваджень № 69267660 та № 69264729, які перебувають на примусовому виконанні в Павлоградському відділі державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При обранні виду забезпечення позову представник керувалась положеннями п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, яка передбачає можливість забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а також п. 2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши заявлену вимогу та доводи заявника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини, в тому числі і шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п.6), чи забороною вчиняти певні дії (п.2).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, чи є він співрозмірним позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, а також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій державного виконавця неправомірними, в якому просить суд визнати дії державного виконавця щодо обчислення позивачу розміру заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 201 369 грн. 01 коп., які стягуються з нього в межах виконавчого провадження № 69267660 та № 69264729 неправомірними та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 69267660 та № 69264729 з урахуванням самостійно здійснених перерахунків грошових коштів боржником на банківські картки стягувана в сумі 201 369 грн. 01 коп.

Аналіз змісту заявлених позовних вимог свідчить про те, що ним у даній справі не оскаржується рішення, яким були стягнуті з нього аліменти на утримання дитини та дружини, чи виконавчі листи видані на його виконання, які перебувають на виконанні у державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Щепіної І.О.

Як вбачається із матеріалів заяви, позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку, оскільки, предметом даного позову є визнання дії державного виконавця неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України вказано, що вид забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, не може застосовуватися у даному випадку, так як позивач звернувся в суд з позовом про визнання дій державного виконавця неправомірними і не оскаржував виконавчий документ, на підставі якого проводиться стягнення з нього аліментів на користь третьої особи, а тому відсутні підстави для застосування такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення за виконавчим документом.

Наявність серед переліку наведених у ст. 150 ЦПК України видів забезпечення позову також такого виду забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, що на думку позивача, виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову, дає можливість суду у разі необхідності застосувати такий вид забезпечення як встановлення заборони на здійснення будь-яких дій щодо виконання виконавчих проваджень, є помилковим, так як ст. 150 ЦПК України передбачає той вид забезпечення позову, але за певних умов, яких по даній справі не має, що унеможливлює застосування цього чітко визначеного виду забезпечення також як різновиду інших, тобто не зазначених в ст. 150 ЦПК України видів забезпечення позову.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №524/188/18.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та її вимогами, в т.ч. встановленням заборони на здійснення будь-яких дій щодо виконання виконавчих проваджень № 69267660 та № 69264729, суд встановив, що позивач фактично просить вирішити питання про забезпечення позову, шляхом зупинення виконання судового рішення від 12.05.2022 року про стягнення з нього аліментів, яке набрало законної сили.

Крім того, позивач не навів тих обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій щодо виконання виконавчих проваджень № 69267660 та № 69264729, які є періодичними платежами, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, обрані позивачем способи забезпечення позову не відповідають їх меті та завданням цивільного судочинства, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви представника позивача представника позивача Пономаренко Вікторії Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (проголошення).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст.. 354 ЦПК України.

Cуддя: В. О. Головін