Справа № 627/694/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Краснокутська районна державна адміністрації, державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєва Анастасія Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якимів І.П. звернувся до суду з позовною заявою до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на земельну частку (пай) розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю), яка розташована на території Мурафської сільської ради Краснокутського району (Богодухівського району) Харківської області земельна частка (пай) розміром 4,50 га в умовних кадастрових гектарах землі, яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2006.

Заповіт ОСОБА_2 не залишила, а тому спадкування здійснюється за законом.

На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті баби ОСОБА_2 , однак успадкувати його в нотаріальному порядку він позбавлений можливості, оскільки з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої нотаріусом шляхом безпосереднього доступу 10.03.2023, відомості щодо державної реєстрації права власності на земельну частку (пай) розміром 4,50 га в умовних кадастрових гектарах згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Краснокутською державної нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 - відсутні, тобто за життя ОСОБА_2 не зареєструвала за собою у встановлений законом спосіб право власності на належну їй в порядку спадкування земельну ділянку, в зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом та прохає визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2006.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак надали суду заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, про розгляді справи покладався на розсуд суду.

Представник третьої особи Краснокутської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Третя особа - державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєва Анастасія Володимирівна в судове засідання не з`явилася, однак завідувач Шостої дніпровської державної нотаріальної контори надала суду заяву про проведення судового засідання без участі представника.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 2021 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Із матеріалів справи судом встановлено, що спадкодавці ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0229066, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом серії Серії ВЕІ №673515 від 05.12.2006 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0229066, в якому вказано, що право на земельну частку (пай) передано ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВЕІ №673515 від 5.12.06.

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Факт, що позивач являється онуком померлої ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження мами позивача ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , копії яких маються в матеріалах справи.

Позивач з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку звертався до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори та 26 серпня 2022 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з права власності на частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Краснокутською державної нотаріальною конторою Харківської області 05 грудня 2006 року за №4136 йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно, про що свідчить постанова Шостої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2023 року, з якої вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої нотаріусом шляхом безпосереднього доступу 10.03.2023, відомості щодо державної реєстрації права власності на вищевказане спадкове майно відсутні. Також згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-11.1-556/0/19-23 від 09 лютого 2023 року, щодо спадкодавця відсутня інформація про: наявність запису у списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства; виготовлення та видачу сертифікату у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай); реєстрацію державного акту на право власності на землю в книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Окрім цього з матеріалів спадкової справи №862/2021, яка відкрита після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що окрім позивача спадкоємцем майна померлої є її донька ОСОБА_3 , однак остання відмовилася від права на прийняття належної їй частки у спадщині за законом на корить онука померлої ОСОБА_1 , тобто позивача по справі.

Також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №67058503 від 29.10.2023 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заповіти не залишала.

У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Також згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас суд зауважує, що вимога про визнання права власності на земельну частку (пай) не відповідає вимогам закону, оскільки спадкодавцю належало право на земельну частку (пай), тобто право на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель, що не співпадає із поняттям права власності на земельну ділянку, оскільки останнє можливе лише щодо сформованої земельної ділянки.

Однак таке помилкове посилання позивача, на переконання суду, не впливає на підставність його позовних вимог в цій частині.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай).

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із урахуванням встановлених доказів, приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо задоволення позову зі сторони відповідача, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин та обставин справи, а саме, що позивач є спадкоємцем п`ятої черги за законом, прийняв спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті спадкодавця баби ОСОБА_2 , має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

На підставі вищевказаного та керуючись ст. 1265 ЦК України, п. 17 Перехідних положень ЗК України , ст.ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Краснокутська районна державна адміністрації, державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєва Анастасія Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 4,50 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0229066, яке належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2006.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_4 ).

Відповідач: Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області (місцезнаходження: вул. Охтирська №1, смт Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, ).

Третя особа: Краснокутська районна державна адміністрація (місцезнаходження: вул. Охтирська №1, смт Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, ).

Третя особа: державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Єремеєва Анастасія Володимирівна (місцезнаходження: пр т Слобожанський №15, м. Дніпро, Дніпропетровська область, ).

Суддя В.А.Каліберда