ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., за участі секретаря судового засідання: Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-банк» на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2022 року (ухвалене суддею Материнко М.О., повний текст рішення складено суддею 05 серпня 2022 року) у справі за позовною заявою акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року АТ «А-Банк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 11487,24 грн, та судових витрат у розмірі 2270 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ АТ «А-Банк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умовта Правил надання Банківських послуг у АТ «А-Банк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказує, що банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач своїх обов`язків з вчасного повернення кредитних коштів не виконала, у зв`язку з чим станом на 17.11.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 11487,24 грн, та складається з: 7496,72 грн - заборгованості за кредитом; 3990,52 грн - заборгованості по відсоткам.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2022 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 22.06.2023 року) позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості за договором б/н від 25.10.2019 року в розмірі 7496,72 грн, 2270 грн судових витрат, а всього 9766 грн. 72 коп.

Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення.

З вказаним рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог не погодився АТ «Акцент-банк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохає скасувати рішенняОктябрського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2022 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ «Акцент-банк» в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підпису відповідача на Тарифах та Умовах і Правилах. Вказує, що в Анкеті-заяві відповідач підтвердив своїм підписом про ознайомлення з ними, та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Також, в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, в якому чітко зазначені та оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше. Вказаний паспорт підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тому вважає, що до вказаних правовідносин мала бути застосована практика, яка викладена в постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20, а не постанова Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 25.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала кредитний договір № б/н від 25.10.2019 року, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-банку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредиту у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування розташованими в рекламному буклеті складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Також, відповідач ознайомилася з договором про надання банківських послуг, та згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку. До кредитного договору банк додав Паспорт споживчого кредиту та Тарифи А-Банку по картці «Зелена».

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17.11.2021 року становить у розмірі 11487,24 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 7496,72 грн, заборгованості за відсотками в розмірі - 3990,52грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість лише за тілом кредиту. Разом з цим місцевий суд зазначив, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом слід відмовити.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, станом на 17.11.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за тілом кредиту становила 7496,72 грн, з огляду на це, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог банку в цій частині.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів, оскільки суд в цій частині не в повній мірі встановив дійсні обставини справи.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами укладено шляхом підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої остання погодилася, що вказана Заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування розташованими в рекламному буклеті складають між нею і банком договір про надання банківських послуг.

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписаній відповідачем відсутні умови щодо погодження відсоткової ставки за користування кредитними коштами та нарахування неустойки за порушення взятих на себе зобов`язань.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 не надано до суду заперечень чи інших доводів, які б вказували на той факт, що останньою не визнаються, як частина договору Умови і Правил надання банківських послуг та тарифи по кредитній картці.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах.

Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк». Зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку.

Також, нею підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Позичальник отримала кредитну картку та скористалася кредитними коштами, отже відповідач погодилася з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією), а отже повинна сплачувати процентну ставку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо відсутності погодження розміру відсотків за користування кредитними коштами та неустойки за порушення виконання зобов`язань за Договором б/н від 25.10.2019 року є помилковими та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтями 526, 530,610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/95/12 (провадження №14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Відповідно до умов договору укладеного між сторонами на момент звернення позивача до суду строк кредитування за вказаним договором не сплив, а тому кредитором правомірно проведено нарахування процентів та поставлено вимогу про їх стягнення з відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредиту у розмірі 3990,52 грн.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2022 року, з ухваленням нового рішення прозадоволення позовних вимог АТ «Акцент-банк».

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

При подачі апеляційної скарги банком сплачено 3405,00 грн судового збору. Оскільки даною постановою позов банку задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі, що становить 3405,00 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-банк» задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2022 року в частині вимог у задоволені яких було відмовлено - скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким позовну заяву акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь АТ «Акцент-банк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.10.2019 року, а саме заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 3990,52 грн (три тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень 52 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк», судовий збір в сумі 3405,00 (три тисячі чотириста п`ять) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 09.01.2024 року.

Головуючий суддя : _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ С.А. Гальонкін ___________________ О.Ю. Кузнєцова