Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 281/603/23
Провадження № 2/279/146/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №281/603/23за позовом ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Житомирської області, третя особа: староста Червоноволоцького старостинського округу Костюк Михайло Володимирович, про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок незаконних дій органами місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, який мотивувала тим, що постійно працювала та проживала в с.Червона Волока, Коростенського районну Житомирської області. Внаслідок роботи в зоні відселення отримала захворювання ІІ групи категорії 1, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим Житомирською обласною державною адміністрацією 26.09.2019 року.

З 1986 року по 2005 рік вона була прописана та фактично проживала в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками № 361, №362 від 11.05.2021року.

02.10.2007 вона, як інвалід, отримала з сім`єю дочки квартиру в м. Полтава та на даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак залишилась та фактично проживає в с. Червона Волока, що підтверджується вищезазначеними довідками.

Рішенням Житомирського окружного суду від 02.05.2022 року її позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати з 01.09.2021 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи задоволено та зобов`язано відповідача з 01.09.2021 року нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановлених на 01 січня календарного року.

На виконання рішення їй був виданий виконавчий лист. Таким чином судом було враховано той факт, що вона проживає фактично в с.Червона Волока, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення та має право на пільги встановлені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», хоча зареєстрована фактично за адресою: АДРЕСА_2 .

В травні 2023 року вона звернулась до старости Червоноволоцького старостинського округу Костюка М.В. з проханням надати їй довідку про місце її фактичного проживання без реєстрації в АДРЕСА_1 , однак останній в грубій формі їй відповів «що я вам нічого писати не буду, та ви в нас не прописані».

Не отримавши довідки вона звернулась з відповідною скаргою до голови Лугинської селищної ради Мельника П.І., яка останнім була скерована на виконання старості ОСОБА_2 та відповідно до відповіді № 259 від 06.07.2023 року їй було роз`яснено, що для отримання довідки потрібно подати до виконавчого органу 2 акти підтвердження сусідів про фактичне проживання на території старостинського округу.

З урахуванням викладеного так як вона є особою з інвалідністю та особою похилого віку, і не знайома з формою акта обстеження про факт проживання особи без реєстрації місця проживання, 15.08.2023 року а звернулась із заявою до старости Червоноволоцького старостинського округу Костюка М.В. з проханням скласти акт її постійного фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 та видати довідку, що засвідчує факт її проживання. Вказана заява отримана 15.08.2023 року за вхідним №11.

28.08.2023 року вона повторно звернулась до старости ОСОБА_2 з проханням надати відповідь на її заяву. Під час її перебування в приміщенні старостинського округу вона отримала на руки відповідь датовану 16.08.2023 року. Внаслідок її попередніх звернень, та невиконання старостою ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків виникла конфліктна ситуація внаслідок якої вона потрапила в лікарню с.Червона Волока, а потім до терапевтичного відділення Лугинської ЦРЛ, де пролежала під крапельницями 8 днів, що узгоджується випискою лікарні с.Червона Волока, довідкою №15 від 04.09.2023, епікризом з історії хвороби №1235.

Внаслідок її перебування в лікувальних закладах нею було витрачено наступні грошові кошти: 28.08.2023 - 1593,40 грн., 29.08.2023 - 124,60 гри., 31.08.2023 - 792,90 грн., 31.08.2023 -713,00 грн. Загальна сума матеріальних збитків становить 3223,90 грн.

Крім матеріальних збитків їй було завдано моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок неправомірних дій посадової особи органу місцевого самоврядування, завданням якої є представництво інтересів територіальної громади.

Внаслідок неправомірних дій старости вона, з метою відновлення своїх порушених прав, була змушена витрачати значну кількість свого особистого часу на оскарження незаконних дій старости ОСОБА_2 , на відвідування Лугинської селищної ради офіційну переписку з органами місцевого самоврядування, лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку із чим вона зазнала моральних страждань, пов`язаних з порушенням її прав та необхідністю вжиття заходів для їх захисту, відчула та відчуває себе приниженою і морально подавленою, а також зверхнє ставлення до себе, що порушило усталений для неї спосіб життя, життєдіяльності, сильні душевні хвилювання, відчуття душевного неспокою, образу, сором і знаходження в стресовому стані.

Просить стягнути з Лугинської селищної ради () за рахунок місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3223 гривні 90 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями старости Червоноволоцького старостинського округу Костюка Михайла Володимировича. Одночасно просить стягнути з Лугинської селищної ради () за рахунок місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями старости Червоноволоцького старостинського округу Костюка Михайла Володимировича.

23.10.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову та третій особі строку на подачу пояснень щодо позову та відзиву на позов.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась особам, які беруть участь у справі та була отримана відповідачем та третьою 01.11.2023 року.

У встановлений строк Лугинська селищна рада Коростенського району Житомирської області подала письмові заперечення проти позову в яких зазначила про необґрунтованість позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Селищна рада зазначила, що здійснює свої повноваження відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України та інших нормативних актів, прийнятих в межах повноважень.

Видача довідок на території старостинського округу відноситься до повноважень старости, який діє відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», інших законів України та Положеннями про старосту.

Староста видає довідки та скріплює печаткою на основі записів в по господарських книгах жителям, які зареєстровані та проживають на відповідній території.

У випадку звернення ОСОБА_1 , яка отримала квартиру у АДРЕСА_2 , і зареєстрована за цією адресою, довідка про фактичне проживання видається старостою старостинського округу згідно із Наказом Міністерства соціальної політики України від 04.07.2022р. №190, яким затверджено форму Акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи.

В даному випадку, староста ОСОБА_2 , надав роз`яснення ОСОБА_1 про те, що необхідно до старостинського округу надати письмові свідчення двох свідків про фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Староста не відмовився надати акт про фактичне місце проживання без реєстрації, а лише запропонував надати підтвердження. Виходячи із зазначеного селищна рада вважає, що дії старости ОСОБА_2 були правильними, відповідали чинному законодавству.

Третя особа будь-яких пояснень, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не подала.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу місцевого самоврядування.

Згідно зі статтями 4, 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В частині 2 статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, яким може бути, зокрема, відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди.

Підставою позову позивач зазначила ст.ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України.

Так, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди.

Диспозиція наведеної норми закону покладає на позивача обов`язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Так, відповідно до положень ст. ст.1173, 1174 ЦК України, шкода, що завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та вини цієї особи.

Шкода відшкодовується за сукупності всіх елементів складу цивільного правопорушення -протиправності поведінки, факту спричинення шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

У випадку, якщо порушення (дія/бездіяльність) уповноваженого органу має триваючий характер, встановленню підлягає також конкретно визначений період бездіяльності такого органу, оскільки вказана обставина впливає на визначення розміру моральної шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушено вказаним у справі відповідачем, а тому потребують захисту.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач до позовної заяви подала копію паспорта, довідку МСЕК, яка вказує на наявність у позивача захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЄС та статус інваліда 2 групи, довідки за підписом старости ОСОБА_2 датовані 11.05.2021 року, копію скарги на адресу голови Лугинської селищної ради, відповідь старости Червоноволоцького старостинського округу Костюка М. на адресу Лугинської селищної ради від 06.07.2023 року за №259, звернення ОСОБА_1 з проханням скласти акт про факт її проживання та відповідь на звернення старости Червоноволоцького старостинського округу Костюка М., довідки та виписки з медичної картки, фіскальні та товарні чеки на придбання медикаментів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Сама лише наявність шкоди не породжує абсолютного права на її відшкодування, оскільки необхідною умовою є доведення наявності усіх складових цивільно-правової відповідальності, а також правильне визначення суб`єкта такої відповідальності.

Завдання шкоди явище завжди негативне. Проте, з цього не слідує, що будь-яка завдана шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Позивач зобов`язана довести належними та допустимими доказами наявність негативних наслідків протиправної бездіяльності відповідача у вигляді моральної шкоди та заявленого розміру відшкодування.

З матеріалів справи слідує, що позивач зверталась до органу місцевого самоврядування з приводу надання довідки на підтвердження її проживання без реєстрації на території с.Червона Волока Лугинської селищної ради.

Позивачу було вказано на необхідність вказати двох свідків на підтвердження даного факту.

Вказана вимога була правомірною, оскільки для підтвердження факту проживання особи без реєстрації необхідні:

- присутність заявника з власним паспортом та оригіналами відповідних документів, що підтверджують право на будинок/квартиру;

- присутність осіб, які свідчили факти, викладені в Акті з власними паспортами.

Складання актів за місцем проживання здійснюється виключно у присутності двох свідків (сусідів), які засвідчують факт проживання без реєстрації, факт не проживання при реєстрації особи за певною адресою.

Позивач не довела той факт, що явка таких свідків була нею забезпечена до органу місцевого самоврядування.

Отже, доводи на які посилається позивач у позовній заяві не доводять факту заподіяння їй моральної шкоди стороною відповідача.

Заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди складається з витрат на медичні препарати, при цьому медична документація вказує на те, що позивач проходила лікування з приводу наявного у неї захворювання, яке жодним чином не пов`язується з описаними у позові діями.

Таким чином, розглянувши дану справу в межах заявлених позовних вимог та поданих доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог та відсутність правових підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76 - 81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог до вказаного у справі відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Житомирської області, третя особа: староста Червоноволоцького старостинського округу Костюк Михайло Володимирович, про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок незаконних дій органами місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Лугинська селищна рада Житомирської області, місце знаходження: 11301, смт.Лугини, вул. Грушевського, 2 А, Житомирська обл., .

Третя особа - Староста Червоноволоцького старостинського округу Костюк Михайло Володимирович, місце знаходження: 11313, с.Червона Волока, вул.Т.Шевченко, 56 А, Коростенський район, Житомирська обл.

Суддя: О.М.Шульга