Ленінський районний суд м. Полтави
Справа №553/1139/22
Провадження № 4-с/553/4/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Зубань Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, учасники справи Приватний виконавець Ярмоленко Олександр Валентинович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою, в якій прохає: визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Ярмоленка О.В. щодо належного інформування боржника про відкриття виконавчого провадження №72161515 та накладення арешту на майно; визнати протиправними дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №72161515 на підставі неіснуючого виконавчого листа; визнати протиправними та скасувати рішення приватного виконавця Ярмоленка О.В. про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно у виконавчому провадженні №72161515, у зв`язку з порушенням процедури здійснення провадження на підставі неіснуючого виконавчого документу.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 04.07.2023 їй надійшло повідомлення про те, що її банківські рахунки заблоковані виконавчою службою. Перевіривши реєстр боржників вона з`ясувала, що відкрито виконавче провадження № 72161515. 12.07.2023 засобами поштового зв`язку отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, з якої виходить, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа №553/1139/22 від 10.05.2023, що видав Ленінський районний суд м. Харкова, проте останній повідомив, що жодних виконавчих листів щодо ОСОБА_1 не видавав. Разом з тим, Ленінський районний суд м. Полтави повідомив, що 10.05.2023 видав виконавчий лист. Таким чином, виконавець не тільки вчасно не повідомив про виконавчі рішення і дії, а й зазначив у постанові про відкриття виконавчого провадження, в результаті чого, були занесені відповідні дані до реєстру боржників, що виконавчий документ видав Ленінський районний суд м. Харкова, хоча виконавчий лист видав Ленінський районний суд м. Полтави, тож провадження відкрито на підставі неіснуючого виконавчого документу, чим було порушено процедуру, що є підставою для скасування рішення про відкриття виконавчого провадження та виконавчі дії щодо накладення арешту.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 18.07.2023 скаргу передано до Червонозаводського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.09.2023 скаргу передано до Ленінського районного суду м. Полтави за підсудністю.

З Червонозаводського районного суду м. Харкова вказана справа з супровідним листом від 28.11.2023 №553/1139/22/7119/2023 надійшла на розгляд Ленінського районного суду м. Полтави 19.12.2023.

За ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21.12.2023 скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця прийнято до провадження з призначенням до судового розгляду на 08.01.2024.

Учасники процесу, будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, до суду не прибули, що не перешкоджає розгляду скарги.

Як встановлено судом рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.08.2022 у справі № 553/1139/22 було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою Полтавського апеляційного суду 08.12.2022 рішення суду першої інстанції скасовано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» заборгованість у сумі 159032,09 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6202,50 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.03.2023 замінено стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у справі №553/1139/22 на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На підставі вказаного рішення суду у справі № 553/1139/22 Ленінським районним судом м. Полтави видано виконавчий документ, який пред`явлено до виконання.

Так, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. перебуває виконавче провадження № 72161515 з примусового виконання виконавчого листа від 10.05.2023 №553/1139/22.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. від 04.07.2023 відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти боржника. Постановами приватного виконавця Ярмоленка О.В. від 05.07.2023 накладено арешт на майно боржника та звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника.

Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. від 21.07.2023 про зміну реєстраційних даних, внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження до реєстраційних даних у виконавчому провадженні №72161515 в частині суб`єкту видачі виконавчого документу, а саме замість Ленінського районного суду м. Харкова зазначено Ленінський районний суд м. Полтави.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст.448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом ст.ст. 1,5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом України «Про виконавче провадження», так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012.

Відповідно до ч.7 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (стаття 56 Закону № 1404-VIII).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Законом України «Про виконавче провадження» також визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (частини восьмої статті 48).

У пункті 10 Розділу VIII Інструкції вказується також, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VIII Інструкції.

Відповідно до пункту 8 розділу VIII Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно абзацом 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10,15 частини першої статті 34 цього Закону.

Таким чином, прийнявши виконавчий документ до виконання, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження та одночасно із цим накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім тих, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, на належать боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 182258,04 грн, що узгоджується із вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд враховує, що виконавчий лист було видано судом на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, доказів того, що виконавчий документ визнаний таким, що не підлягає виконанню суду не надано, а зміни до реєстраційних даних щодо суб`єкта видачі виконавчого документа були внесені до автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі постанови приватного виконавця від 21.07.2023.

Також, виходячи із змісту скарги, постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, що відповідає вимогам ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного відповідно до статей 353, 450-451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, учасники справи Приватний виконавець Ярмоленко Олександр Валентинович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих