Справа № 523/398/24
Провадження №2-з/523/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м.Одеси розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Підставою майбутнього позову є те, що ОСОБА_3 отримала 209 140 Доларів США, протягом 2015-2023 років з банківських рахунків ОСОБА_1 в АТ «ОТП БАНК» на підставі довіреностей від 18.05.2015 р. та 17.05.2018 року, які станом на 27.12.2023 року втратили чинність, та станом на 05.01.2024 року на вимогу ОСОБА_1 гроші ОСОБА_3 - не повернуті.

ОСОБА_3 за кошти отримані з банківського рахунку ОСОБА_1 придбала у власність:

07.02.2015 року автомобіль марки «SKODA», модель «Fabia», 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ;

17.01.2021 року житлового будинку загальною площею (кв.м): 242.7, житловою площею (кв.м): 68.1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

17.01.2021 року земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер: :02:001:1455;

02.04.2021 року квартиру загальною площею (кв.м): 42.3. житловою площею (кв.м): 18.4, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 ;

21.12.2023 року квартиру загальною площею (кв.м): 43.8, житловою площею (кв.м): 15.6, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 .

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в будь якій спосіб здійснювати відчужування належного їй на праві власності рухомого та нерухомого майна: автомобіля марки «SKODA», модель «Fabia», 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; квартири загальною площею (кв.м): 42.3, житловою площею (кв.м): 18.4, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири загальною площею (кв.м): 43.8, житловою площею (кв.м): 15.6, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначена заява мотивується тим, що є достатньо обґрунтоване припущення (реальний ризик) того, що враховуючи велику суму заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 , невжиття заходів забезпечення позову забороною вчиняти певні дії стосовно майна що належить ОСОБА_3 на праві власності, вона може продати та/або в інший спосіб здійснити відчуження належного їй майна до відкриття провадження у справі або під час розгляду справи, що в майбутньому може істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Нормами статті 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК унормовано обов`язок доказування і подання доказів, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою для звернення до суду з заявою про забезпечення позову є те, що відповідач ОСОБА_3 може навмисно відчужити належне їй нерухоме та рухоме майно, і це може утруднити виконання судового рішення про стягнення боргу.

З поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що у разі відчуження належного ОСОБА_3 майна, не буде існувати реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки спір стосується стягнення на користь позивача грошових коштів. Саме лише посилання позивача на розмір матеріальної шкоди та на те, що існують ризики відчуження майна, не можуть бути підставами для застосування заходів забезпечення позову.

Отже, судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову у вигляді заборони в будь якій спосіб здійснювати відчужування майна і не встановлено реальної загрози, за якої невжиття саме такого заходу забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Таким чином, враховуючи, що заявником не надано переконливих доводів на користь того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не доведено належними доказами існування ризиків невиконання можливого рішення суду, доходжу висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 27,149-153, 261, 353 ЦПК України,суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у порядку та строки, передбачені ст. ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 11.01.2024 року.

Суддя