Справа № 539/1021/23
Провадження № 2/539/14/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2024

місто Лубни Полтавської області

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючої судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря судового засідання Гнітій А. В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом:

ОСОБА_3 позивач, до

ОСОБА_4 - відповідач

про стягнення боргу, трьох процентів річних та інфляційних втрат, та

ухвалив це рішення про таке:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

1.13.03.2023 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики в сумі 200000 гривень, трьох процентів річних за період з 01.03.2020 по 27.02.2023 в сумі 17967,12 гривень, інфляційних втрат за період з березня 2020 року по січень 2023 року в розмірі 78600 гривень .

1.1.Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 13.07.2019 він надав відповідачу у борг грошові кошти у сумі 200000 гривень, стоком до 01.10.2019, про що було складено боргову розписку.

1.2.Зобов`язання за борговою розпискою відповідач не виконав, тому 06.12.2022 позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення боргу в строк до 06.01.2023, на яку відповідач не відповів.

1.3.У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем за борговою розпискою, у позивача виникло право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат за весь час прострочення.

1.4.18.05.2023 представник позивача надіслав суду пояснення з приводу подання позивачем письмових доказів, де зазначив, що при подачі позову до позовної заяви позивач долучив копію боргової розписки, але за необхідності за ухвалою суду може надати її оригінал.

1.5.28.12.2023 представник позивача надіслав додаткові пояснення, де зазначив, що в розписці не зазначено жодних посилань на те, що вона складається відповідачем в межах виконання зобов`язань по договору оренди. Доводи відповідача, що передані йому кошти згідно розписки були оплатою оренди є абсурдними, та спростовуються розпискою відповідача, де він зобов`язується повернути грошові кошти.

2.21.04.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позов безпідставний, жодних договорів позики відповідач з позивачем не укладав. Відповідач зазначив, що в наданій борговій розписці вказані не всі реквізити, які має містити такий документ, в зв`язку з чим просив суд закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю підстав та предмету позову.

2.1.Зокрема, в розписці відсутні відомості про її реєстрацію та нотаріальне посвідчення, про місце складання, про дату народження відповідача, відсутні посилання на момент передачі грошей, деякі графи розписки незаповнені. Підпис в розписці від імені особи на прізвище ОСОБА_5 схожий на його підпис, але він це піддавав сумніву, підпис свідка на розписці теж відповідач піддавав сумніву. Відповідач вважав, що ці обставини вказують на недостовірність розписки.

2.2.26.12.2023 представник відповідача подала суду додаткові пояснення, де вказала, що відповідач отримав кошти від позивача не в борг, а на підтвердження отримання орендних платежів, оскільки між сторонами з 17.06.2019 по 20.04.2022 існували орендні відносини відповідач здавав в оренду позивачу нежитлове приміщення, за що отримував від позивача орендну плату. У зв`язку з тим, що приміщення потребувало капітального ремонту, позивач та відповідач усно домовилися, що позивач сплатить відповідачу наперед орендну плату в розмірі 200000 грн. Ця сума буде використовуватися відповідачем з метою здійснення ремонту на умовах визначених договором та зарахована в рахунок орендної плати за 3 місяці.

2.3.Представник відповідача стверджувала, що відповідач її повідомив, що він підписував якійсь документ, але не пам`ятає який. Також, представник зазначила на тому, що між сторонами склалися правовідносини, не пов`язані із передаванням коштів у позику, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.

3.18.05.2023 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів. 13.06.2023 представник позивача звернувся до суду з заявою про надання суду оригіналу розписки від 13.07.2019 на виконання ухвали суду від 19.05.2023. 17.07.2023 представник позивача надіслав суду заперечення проти прийняття до розгляду клопотання про призначення експертизи. 28.12.2023 представник позивача подав суду заперечення на клопотання представника відповідача про визнання доказу недопустимим, про перехід до загального позовного провадження, про приєднання доказів.

4.18.05.2023, 22.05.2023 відповідач звернувся до суду з заявою про виклик та допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 14.06.2023, 18.09.2023, 21.09.2023, 16.11.2023 представник відповідача звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. 17.07.2023 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи. 27.11.2023 представники відповідача звернулися до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи

4.1.26.12.2023 представник відповідача звернувся до суду з клопотаннями про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, про визнання доказу недопустимим, про приєднання доказів.

5.Заяви та клопотання щодо експертизи:

5.1.01.08.2023 представник відповідача подав апеляційну скаргу на ухвалу суду про призначення судової експертизи. 25.10.2023 представник відповідача звернувся до суду з заявою про відкликання апеляційної скарги.

5.2.23.08.2023 експерт звернувся до суду з клопотанням про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи. 27.10.2023 експерт направив лист про залишення ухвали суду про призначення судової експертизи без виконання та зняти експертизу з провадження.

6.09.11.2023 справа повернулася до суду першої інстанції з апеляційного суду.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7.14.03.2023 суд залишив позовну заяву без руху. 23.03.2023 позивач надіслав виправлену позовну заяву. 29.03.2023 суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного провадження та призначив судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. 19.05.2023 суд постановив ухвалу про витребування доказів, задовольнив клопотання про виклик свідка ОСОБА_6 14.06.2023 суд залишив без розгляду клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 17.07.2023 суд постановив ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі на час проведення експертизи. 28.08.2023 ухвалою суд поновив провадження у справі. 10.11.2023 суд постановив ухвалу про призначення судового засідання. 29.12.2023 суд відмовив в задоволенні клопотань представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, про приєднання доказів.

7.1. 26.10.2023 Полтавський апеляційний суд виніс ухвалу про повернення скаржнику апеляційної скарги. 09.11.2023 справа повернута з апеляційного суду до суду першої інстанції.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

8.13.07.2019 сторони уклали договір позики, за яким відповідач отримав від позивача 200000 гривень, з терміном повернення до 01.10.2019, що підтверджується оригіналом боргової розписки (а. с. 92).

9.У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань взятих на себе за договором позики, 06.12.2022 позивач поштою направив відповідачу претензію щодо повернення грошей у строк до 06.01.2023 (а. с. 9-10).

10. 12.12.2022 відповідач одержав цю претензію, що підтверджується роздруківкою за треккодом (а. с. 10 зворот).

11. 19.04.2023 відповідач звернувся до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Згідно витягу від 05.05.2023, 03.05.2023 в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження № 0000125 за частиною першою статті 358 КК України, короткий виклад обставин: 03.05.2023 надійшла заява ОСОБА_4 з приводу внесення невстановленою особою недостовірних відомостей до розписки отримання суми позики від 13.07.2019 ОСОБА_4 від ОСОБА_3 (а. с. 45-47, 61).

V. Законодавство, яке застосував суд.

12.Цивільний кодекс України ( в редакції станом на день укладення боргової розписки на 13.07.2019):

Стаття 525 одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина перша статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 629 договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина перша статті 638 Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 1046 - 1. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частина перша статті 1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Частина перша статті 1050 зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

13. Постанова Верховного Суду України N 388/1354/17-ц від 16.01.2019, в якій встановлено, що письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

14. Цивільний процесуальний кодекс України:

Частина перша статті 141 - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

VІ. Мотивована оцінка суду

15. Суд встановив, що між сторонами спору наявні правовідносини щодо виконання договору позики.

16. Суд встановив, що 13.07.2019 відповідно до статті 1046 ЦК України сторони спору уклали договір позики, за яким відповідач отримав від позивача гроші в розмірі 200000 гривень, строк повернення яких сторони встановили до 01.10.2019.

17. Форма укладення договору позики письмова, у виді розписки позичальника від 13.07.2019, що відповідає частини другій статті 1047 ЦК України.

18. Суд застосовує правову позиції у постанові Верховного Суду України у цивільній справі N 388/1354/17-ц від 16.01.2019, в якій зазначено, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

19. Суд вважає, що своє зобов`язання щодо передання у власність відповідача грошових коштів, які становлять суму позики, позивач відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України виконав належним чином, що підтверджується наявністю у нього оригіналу розписки відповідача.

20. Ці обставини підтверджуються належним та допустимим доказом у справі, яким є оригінал розписки а. с. 92.

21.Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у розписці відомостей про її реєстрацію та нотаріальне посвідчення, оскільки стаття 1047 ЦК України, в якій встановлена форма договору позики, передбачає обов`язкову письмову форму договору позики та не передбачає обов`язкової нотаріальної форми та/або реєстрації цього договору.

22.Щодо доводів сторони відповідача:

23. Суд погоджується з відповідачем, що дійсно в розписці не зазначено місто, в якому вона була складена. У статті 647 ЦК України зазначено, зокрема, що договір є укладеним у місці проживання фізичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором.

23.1. Разом з цим, суд зазначає, що місце укладення договору позики не є істотною умовою цього договору, тому не зазначення сторонами в розписці місця її укладення не тягне за собою можливості його невиконання позичальником в майбутньом.

24. Суд встановив, що в розписці дійсно не зазначена дата народження позичальника. Разом з цим в розписці зазначене повне ім`я позичальника, адреса проживання та дані його паспорту, що є достатнім для висновку, що позивальником за цим договором позики є саме відповідач у справі.

24.1. В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що відповідач підписував розписку, тому заперечення відповідача, зазначені у відзиві на позов щодо сумніву відповідача у складанні ним розписки та укладанні договору позики суд відхиляє.

25. Суд відхиляє доводи сторони відповідача, що гроші відповідач отримав не в позику, а як сплата позивачем авансу орендної плати за договором оренди приміщення, яке орендував позивач у відповідача з таких мотивів:

25.1. В розписці відповідач чітко зазначив, що отримав від позивача гроші 200000 грн та зобов`язувався їх повернути в строк до 01.10.2019, що є саме позикою.

25.2. Суд встановив, що в розписці не міститься жодних посилань на те, що ці гроші відповідач отримав як плату за договором оренди чи будь-яким іншим договором, ніж позика.

25.3. Також, суд враховує і той факт, що з часу складання розписки 13.07.2019 до часу відкриття судом провадження в цій справі 29.03.2023 відповідач не заперечував щодо укладення цього договору позики, навіть після отримання 12.12.2022 претензій позивача про повернення суми позики. Лише 19.04.2023 відповідач звернувся до поліції з заявою, в якій він стверджував, що не укладав жодних договорів позики з позивачем. Згодом в ході розгляду цієї цивільної справи відповідач змінив свою позицію та не заперечував проти підписання ним розписки 13.07.2019.

26. Суд відхиляє як доказ укладення договору позики від 13.07.2019 копію заяви ОСОБА_6 , підпис на якій посвідчено нотаріусом 04.05.2023 (а. с. 64 зворот), оскільки ця копія заяви не підтверджує укладення договору позики між позивачем та відповідачем, тобто ця копія заяви не містить інформації щодо предмета доказування.

27.Суд встановив, що відповідач прострочив виконання зобов`язань за договором позики, тому на нього може бути також покладена відповідальність за частиною другою статті 625 ЦК України у виді трьох процентів річних за період з 01.03.2020 по 27.02.2023 у сумі 17967,12 гривень та інфляційних втрат за період з березня 2020 року по січень 2023 року в сумі 78600 гривень Суд перевірив розрахунки позивача про розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат та період стягнення та погоджується з ними.

28. За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги підставними та обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами, тому задовольняє позов.

VІІ Розподіл судових витрат

29.Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

30.Вимоги позивача задоволені повністю, тому суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 2965,67 гривень .

З цих підстав суд вирішив:

1.Задовольнити повністю позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

2.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за розпискою від 13.07.2019 у сумі 296567,12 гривень (двісті дев`яносто шість тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень 12 копійок), яка складається з суми позики у 200000 гривень (двісті тисяч гривень), трьох процентів річних за період з 01.03.2020 по 27.02.2023 у сумі 17967,12 гривень (сімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 12 копійок), інфляційні втрати за період з березня 2020 року по січень 2023 року в сумі 78600 гривень (сімдесят вісім тисяч шістсот гривень).

3.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 2965,67 гривень (дві тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 67 копійок).

4.Копію цього рішення вручити учасникам справи.

5.Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6.Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

7.Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

8.Повний текст рішення суд склав 10.01.2024.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Мирошникова О. Ш.