Унікальний номер справи 367/8131/20
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5582/2024
Головуючий у суді першої інстанції Л. В. Мерзлий
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

10 січня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Фізична особа - підприємець ОСОБА_2

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Мерзлого Л.В., в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за розірваним договором купівлі - продажу, в якому зазначив, що 03.10.2020 ним було розміщено на сайті https://nozheman.club замовлення на придбання трьох товарних одиниць на суму 2411,08 грн., а саме ножа Esee Izula за ціною 395,08 грн., ножа Реплика Microtech за ціною 308, 00 грн., ножа Kubey Sirena за ціною 1708,00 грн. Відповідно до визначених на сайті умов придбання товару, 05.10.2020 ним було здійснено оплату вказаного замовлення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 в повному обсязі. Вказує, що після отримання позивачем товару, у нього виникли проблеми з експлуатацією ножа Kubey Sirena, оскільки він погано відкривався, про що позивачем було повідомлено відповідача на електронну адресу магазина, однак відповідач не допоміг у вирішенні порушеного питання. Зазначає, що 16.10.2020 він направив заяву відповідачу про розірвання договору, однак, відповідач не повернув грошові кошти сплачені за товар. Вважає, що відповідач порушив право позивача на передачу якісної продукції та право на належне обслуговування і надання інформації на товар. Вважає, що оскільки Законом України «Про захист прав споживачів» передбачена відповідальність продавця за нездійснення повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору у вигляді неустойки в розмірі 1 % від вартості продукції, просить стягнути з відповідача неустойку. В подальшому позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за розірваним договором, укладеним на відстані в розмірі 2411,08 грн. та пеню в розмірі 5137,56 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за розірваним договором, укладеним на відстані, в розмірі 2411,08 грн. та пеню у розмірі 5137,56 грн.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають істотне значення для вирішення спору, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що задовольняючи позовну заяву, суд грубо порушив вимоги ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів, оскільки вважає, що лише на підставі ч. 4 ст. 13 вказаного Закону, у позивача виникає право на розірвання договору в односторонньому порядку. Вказаний висновок цілком суперечить вимогам ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» в якій чітко відображено за яких підстав у споживача виникає право на розірвання договору в односторонньому порядку.

Зауважує, що відповідно до ст. 8 ЗУ «Про захист справ споживачів» встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) споживач, в порядку та у строки що встановлені законодавством має право вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Тобто законодавець чітко пов`язує наявність у споживача права на розірвання договору та повернення коштів за товар, лише за умови придбання товару неналежної якості. Норми ст. 12 і 13 ЗУ «Про захист прав споживачів» на які посилається суд в оскаржуваному рішенні, лише резюмують порядок та механізм розірвання договору та повернення коштів в разі придбання товару неналежної якості придбаного на підставі договору укладеного поза офісними приміщеннями. Тобто, на думку апелянта, для того, щоб у споживача виникло право на розірвання договору в односторонньому порядку, а не зміну продукції, треба придбати товар неналежної якості.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що в матеріалах справи містяться докази втручання в продукцію зі сторони споживача, а саме в листі від 14.10.2020 направленому на електронну пошту відповідача о 22 год. 33 хв. позивач вказує, що змазував виріб. Отже, за таких умов, споживачем взагалі втрачено право на розірвання договору в односторонньому порядку.

Позивач, своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає.

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Так, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач розмістив на сайті https://nozheman.club замовлення на придбання трьох товарних одиниць на суму 2411,08 грн., а саме ножа Esee Izula за ціною 395,08 грн., ножа Реплика Microtech за ціною 308, 00 грн., ножа Kubey Sirena за ціною 1708,00 грн. та 05.10.2020 ним було здійснено оплату вказаного замовлення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , що підтверджується копією квитанції від 05.10.2020 №2104-3740-0180-1130.

14.10.2020 позивач електронною поштою звернувся до магазину із заявою про наявність недоліку товару, однак, відповідачем було запропоновано позивачу звернутися в інститут судових експертиз.

Відповідно до частини першоїстатті 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 655 ЦК Українивизначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина першастатті 659 ЦК України).

У справі, яка переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 просив суд стягнути грошові кошти за розірваним договором купівлі-продажу, посилаючись на недоліки товару.

Відповідно до частин першої, другої статті 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, в силу статті 664 ЦК України, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 цього Закону договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції (частини перша та друга статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 стверджував про недоліки товару, а саме, у нього виникла проблема з експлуатації ножа Kubey Sirena, оскільки він погано відкривався.

Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Як встановлено ч. 5ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Права покупця у разі продажу йому товару неналежної якості визначено статтею 708 ЦК України.

Істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно п. 12ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до п. 15ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", недолік - це будь яка невідповідність товару вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до цього товару.

Згідно ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач порушив право позивача на передачу якісної продукції та на належне обслуговування і надання інформації про товар.

Відповідно до ч. 4ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця про це протягом 14 днів з моменту одержання товару.

Позивач в односторонньому порядку розірвав укладений з відповідачем на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Отже, відповідач зобов`язаний повернути отримані ним кошти за договором купівлі-продажу від 05.10.2020.

Суд критично ставиться до посилань апелянта на ту обставину, що вимоги ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються лише у разі доведення позивачем факту продажу товару неналежної якості, оскіьки кожна стаття Закону України «Про захист прав споживачів» має своє найменування та стосується саме свого найменування. Так, стаття 13 стосується прав споживача у разі укладення договору на відстані, а стаття 8 стосується прав споживача у разі придбання ним товару неналежної якості. За такиї обставин, посилання апелянта на недоведеність позивачем факту продажу йому товару неналежної якості не має будь-якого правового значення для вирішення даного спору, оскільки йдеться про укладення сторонами договору на відстані. Суд також критично ставиться до посилань апелянта на ту обставину, що позивачем здійснено втручання в товар, а саме змазано придбанний ніж, оскільки зазначена позивачем у переписці з відповідачем обставини не свідчить про те, що даний ніж, такою змазкою, було приведено позивачем у непридатний для використання стан.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостоюстатті 81 ЦПК Українипередбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, суд правильно встановивши характер спірних правовідносин, усі фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а також доводам сторін, обґрунтовано виходив з наявності правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Крім того, судом правильно застосовано норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на те, що договір та повернення коштів за товар виникає лише за умови придбання товару неналежної якості, оскільки, такий договір розірвано позивачем в односторонньому порядку, як те передбачено ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена відповідальність продавця за нездійснення повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору у вигляді неустойки 1% від вартості продукції, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення неустойки, підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги, зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна