ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1480/24 Справа № 213/5011/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №213/5011/23 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович, заінтересована особа Інгулецький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про встановлення факту перебування на утриманні малолітніх дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович,

на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року,

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Є.В., звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні малолітніх дітей.

Вимоги обґрунтовував тим, що з 08 серпня 2015 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають двох дітей. Крім того, дружина має від першого шлюбу сина - ОСОБА_3 , 2010 року народження, який проживає з ними та перебуває на його утриманні та вихованні.

Вимоги обґрунтовував тим, що він є військовозобов`язаним та підлягає мобілізації.

Оскільки рішення у справі вплине на обов`язок центру комплектування та соціальної підтримки оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, заявник просить встановити юридичний факт перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років: ОСОБА_4 , 2017 року народження, ОСОБА_5 , 2021 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року у відкритті провадження по цивільній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Є.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Є.В., посилається на помилковість висновків суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі щодо того, що оскільки військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, а подана заява про встановлення факту перебування на утриманні трьох малолітніх дітей не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження в цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту поданої заяви та доданих документів заявлені вимоги про встановлення факту не є безспірними і пов`язані з вирішенням спору про право, а отже у відкритті провадження необхідно відмовити. При цьому суд не встановив і не зазначив, з яким конкретно органом чи особою у заявника виник спір та в чому він полягає. Таким чином, посилається, що постановляючи ухвалу про відмову в відкритті провадження у справі, суд першої інстанції не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що відмова у відкритті провадження з підстав, наведених судом першої інстанції, є формальною та сумнівною з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя.

Наголошує, що враховуючи відсутність визначеного законом порядку встановлення вищевказаного юридичного факту, він може бути встановлений судом за правилами окремого провадження.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

За змістом ч. 1, 4 ст. 367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, врахувавши, що встановлення факту перебування трьох малолітніх дітей на утриманні заявника безпосередньо стосується проходження ним військової служби, зокрема реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, дійшов висновку, що встановлення цього факту не пов`язане з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням. За своїм предметом та можливими правовими наслідками вимога про встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державою щодо права на відстрочку від призову на військову службу, тому ця вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не є передчасним, а доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1ст. 5ЦПК України).

Слідуючи принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок пред`явлення позову регламентований ст. 184ЦПК України.

Підстави для відмови у відкритті провадження у справі визначені в ст. 186ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій він просив встановити юридичний факт перебування на утриманні ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_4 , 2017 року народження, ОСОБА_5 , 2021 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження. При цьому посилався, що має намір реалізувати своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимога про встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державою щодо права на відстрочку від призову на військову службу, тому ця вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Як слідує зі змісту поданої заяви, ОСОБА_1 ставить питання про встановлення факту перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заява стосується реалізації права заявника на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації , тому за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існуватиме у сфері публічно-правових відносин.

Тобто, з урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду судом загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У справі № 287/167/18-ц, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: «33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.»

Визначаючи, чи пов`язується встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини 1 статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно в порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, викладене, а також, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, а його вимоги пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання за ним певного соціально-правового статусу, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції, не дослідивши всі обставини у їх сукупності, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Є.В., підлягає частковому задоволенню, ухвала Інгулецького районного суду міста Кривогу рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович,задовольнити частково.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 10 січня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста