Справа № 473/6082/23
УХВАЛА

іменем України

"10" січня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участі секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Лузан Людмили Вікторівни у цивільній справі №473/6082/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Лузан Л.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Олександрівської селищної ради Вознесенського району про визнання права власності в порядку спадкування.

13 листопада 2023 року Вознесенський міськрайонний суд у складі судді Лузан Л.В. постановив ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без руху, а 27 листопада 2023 року ухвалу про повернення позову позивачу.

27 грудня 2023 року Миколаївський апеляційний суд своєю постановою скасував ухвалу місцевого суду та направив цивільну справу для продовження її розгляду.

05 січня 2024 року Вознесенський міськрайонний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до судового розгляду.

08 січня 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Лузан Л.В. у вказаній цивільній справі. Заява обґрунтована порушенням передбаченого законом порядку розподілу судової справи (передачі раніше визначеному судді за умови наявності заборони на розгляд суддею справи після скасування ухвали останнього), а також наявністю обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, яка раніше безпідставно повернула позивачу заяву.

Згідно ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 7-9, 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Суд відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України вважав можливим вирішити питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи обґрунтованість заяви про відвід, суд виходить з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Тобто ухвала про повернення позовної заяви не міститься в переліку ухвал, передбаченому ч. 1 ст. 37 ЦПК України, скасування яких перешкоджає судді, який брав участь у вирішенні справи, на продовження розгляду справи після скасування такої ухвали.

Водночас в п. 2.3.43 розділу ІІ «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами) чітко визначено, що судові справи, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також ухвал, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, передаються раніше визначеному у судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу), ухвалу яких скасовано чи у провадженні яких перебувала або перебуває судова справа, що вказує на безпідставність заяви в цій частині.

Водночас згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Обставинами, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді можуть бути незаконні дії судді під час розгляду справи, ігнорування законних вимог сторони, створення перешкод для реалізації процесуальних прав, нерівне ставлення до сторін, нетактовна поведінка судді тощо. Для того щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Білуха проти України» наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

В рішеннях у справах «Ветштайн проти Швейцарії» та «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Матеріали справи не містять переконливих доказів, що суддя Лузан Л.В. під час здійснення провадження виявляла поведінку, що б свідчила про її упередженість або необ`єктивність.

Доводи відносно незгоди позивача з процесуальним рішенням судді не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу, оскарження таких рішень проводиться в установленому законом порядку.

За встановленого, суд не знаходить підстав для відводу судді Лузан Л.В.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Лузан Людмили Вікторівни у цивільній справі № 473/6082/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Вуїв