"08" січня 2024 р.
Справа № 642/6851/23
Провадження № 2/642/272/24
08 січня 2024 року м.Харків
Ленінський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді Гримайло А.М.,
за участю секретаря судового засідання Борсук В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
23 листопада 2023 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, у розмірі 26 015,92 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 27.06.2019 між ОСОБА_1 та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №3028096 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі по тексту - Публічна пропозиція). Копія Заяви- Договору №3028096 від 27.06.2019 та копія Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління АКОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» Протокол № 01022019/1 від 01.02.2019 року.
Як вбачається з Заяви-Договору №3028096 від 27.06.2019, відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. 3 умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору.
За умовами Заяви відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 20 512,82 гривень, строк дії кредиту 24 місяців, процентна ставка, % річних - 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3% від суми наданого Кредиту.
27 червня 2019 року відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяву- Договору №3028096.
Грошові кошти у сумі 20 512,82 були зараховані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» 27.06.2019 на картковий рахунок відповідача.
28.12.2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» (АТ «РВС БАНК») та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» було укладено Договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1.
Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за Заявою-Договором №3028096 від 27.06.2019 на загальну суму 25 161,07 гривень (позиція №250), з яких:
-заборгованість за тілом кредиту 13 491,07 гривень;
-заборгованість за процентами 3 670,06 гривень;
-заборгованість за комісією 7 999,94 гривень;
-заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 гривень.
Ухвалою від 23 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України.
Представник позивача в прохальній частині позовних вимог, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Судом на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача направлялась копія ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 23.11.2023 разом із позовною заявою та доданими до неї документами, однак поштова кореспонденція повернулася без вручення за закінченням терміну зберігання, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав.
У відповідності до ст.178ЦПК України відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористались.
Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.
Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 27 червня 2019 року між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-Договір №3028096.
ОСОБА_1 був ознайомлений з графіком платежів та розрахунком споживчого кредиту, що підтверджується його підписом.
Окрім того, ОСОБА_1 був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить його підпис 27 червня 2019 року.
У день підписання Заяви-договору №3028096 від 27 червня 2019 року, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-договору, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у Заяві-Договорі №3028096 від 27 червня 2019року (п. 11 вказаного Договору).
Відповідач належним чином умов договору не виконував. На погашення кредитних коштів оплату проводив частково та з порушенням термінів, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.
Також, судом встановлено, що 28.12.2021 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» укладено Договір про відступлення права вимоги № 28/12/2021-1, у відповідності до умов якого АТ «РВС Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» приймає належні АТ «РВС Банк» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в Додатку №1 до цього договору.
Згідно п. 3.1 Договору про відступлення права вимоги, сторони погодили, що права вимоги за Кредитним договором вважається відступленими з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього Договору, Реєстр прав вимоги у електронному вигляді передаються Первісним кредитором Новому кредитору в день підписання цього Договору.
Відповідно до п.3.6 Договору про відступлення права вимоги, відступлення Права вимоги за цим Договором здійснюється без згоди Боржників.
Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги №28/12/2021-1 від 28.12.2021 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» набуло права грошової вимоги до відповідача.
26 січня 2022 року ТОВ «ФК «ПАРІС» за вих. № 250/25/01/2022-1 від 25 січня 2022 року направило на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу про усунення перешкод кредитного зобов`язання, згідно якого кредитор вимагав здійснити повне та належне виконання зобов`язань за Кредитним Договором, а саме погашення усієї заборгованості за кредитним договором, сплати процентів за користування кредитними коштами, заборгованість за комісією. Однак, відповідач не вчинив належних дій щодо погашення кредитної заборгованості.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за Заявою-Договором №3028096 від 27.06.2019, станом на 10.11.2023, становить:
-заборгованість за тілом кредиту 13 491,07 гривень;
-заборгованість за процентами 3 670,06 гривень;
-заборгованість за комісією 7 999,94 гривень;
-заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 гривень.
- 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 - 119,95 грн.;
- інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 734,90 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч. 1ст. 626ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
Згідно ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України, яка кореспондує з положеннями ч. 1 ст. ст. 81 ЦПК України, якою встановлений обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із ч. 2ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 6ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вже було зазначено вище, відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача.
Натомість, з представлених позивачем письмових доказів, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за Заявою-Договором не здійснював, внаслідок чого, у відповідача перед позивачем, станом на 10.11.2023 утворилась заборгованість 26 015,92 грн., яка складається з наступного:
-заборгованість за тілом кредиту 13 491,07 гривень;
-заборгованість за процентами 3 670,06 гривень;
-заборгованість за комісією 7 999,94 гривень;
-заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 гривень.
- 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 - 119,95 грн.;
- інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 734,90 грн.
Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, ст.ст.3,207,509,526,530,626,628,638,611,612,651,1050 ЦК України та керуючись ст.ст.12,13,81,133,141,264,265,280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (ідентифікаційний код: 38962392) заборгованість за Заявою-Договором №3028096 від 27 червня 2019 року у розмірі 26 015 (двадцять шість тисяч п`ятнадцять) гривень 92 копійки, яка складається з наступного:
-заборгованість за тілом кредиту 13 491,07 гривень;
-заборгованість за процентами 3 670,06 гривень;
-заборгованість за комісією 7 999,94 гривень;
-заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 гривень.
- 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 - 119,95 гривень;
- інфляційні втрати за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 734,90 гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (ідентифікаційний код: 38962392) судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Гримайло