ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року

м. Київ

справа № 757/75448/17-ц

провадження № 61-10307 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Ларичев Валерій Вікторович,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Жогіна Олена Олександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Жогіної Олени Олександрівни, на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б. від 01 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що є власником квартири АДРЕСА_1 , що складається з трьох кімнат, жилою площею 56,9 кв. м, загальною площею 119,9 кв. м.

14 листопада 2017 року в квартирі

АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 , сталася пожежа,

яка розповсюдилась на квартиру № 20 , що належить їй на праві приватної власності.

Співробітниками дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у місті Києві, з метою дослідження місця пожежі та встановлення причини її виникнення, було здійснено огляд місця пожежі, що виникла в квартирі № 17 , яка за технічною характеристикою є дворівневою, ізольованою та має два окремі входи з 7-го та

8-го поверхів. На 7-му поверсі розташовані жила кімната, санвузол та кухня; на 8-му поверсі розташовано три кімнати, санвузол та приміщення, яке було облаштовано під міні-сауну (парильне відділення). 17 ними складено технічний висновок № 93 щодо встановлення причини виникнення пожежі, яка сталася 14 листопада

2017 року у зазначеній вище квартирі № 17 , яким встановлено, що найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є коротке замикання в роботі електромережі. Крім того, у технічному висновку № 93 зазначено, що осередок пожежі знаходиться у лівому дальньому куті облаштованого під міні-сауну приміщення (парильне відділення), розташованого на другому рівні (восьмий поверх) квартири № 17 .

28 листопада 2017 року комісією у складі керуючого ОСББ «Віденський» ОСОБА_9, головного інженера ОСББ «Віденський» ОСОБА_10, слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , представника власника квартири № 20 ОСОБА_5 складено акт № 1/0,1 про наслідки пошкоджень (пожежа, залиття) жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 .

На день обстеження комісія встановила, що під час пожежі та залиття постраждали приміщення квартири, меблі, підлога, електронна та кухонна техніка, одяг, мережа електричного живлення. Також в акті комісією здійснено опис обсягу заподіяної шкоди в кожній кімнаті квартири № 20 .

Розмір завданого матеріального збитку внаслідок пожежі та її ліквідації в приміщеннях належної їй квартири № 20 відповідно до висновку експертного дослідження від 07 грудня 2017 року № 2-02/12 за результатами проведеного комісійного будівельно-технічного дослідження складає 941 641,12 грн.

Згідно з висновком від 06 грудня 2017 року № 04/11-17 судового експерта Чередніченка Р. В., складеного за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження, розмір завданого матеріального збитку, заподіяний їй, як власнику квартири, внаслідок пошкодження побутової техніки, меблів, одягу та іншого домашнього майна, перелік яких міститься в зазначеному висновку,

у результаті пожежі, що сталася 14 листопада 2017 року, складає 347 930,00 грн.

Витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження

та експертного товарознавчого дослідження нею оплачено у розмірі 9 900,00 грн

та 15 000,00 грн.

Таким чином, позивачкою оцінено загальний розмір завданої майнової

шкоди внаслідок пожежі в її квартирі у розмірі 1 324 471,12 грн

(941 641,12 грн +347 930,00 грн+19 900,00 грн+15 000,00 грн).

Крім цього, ОСОБА_1 вказувала, що з вини відповідачки їй завдана моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач оцінила в 200 000,00 грн, надавши в обґрунтування позову в цій частині вимог висновок психологічної експертизи від 26 січня 2018 року № 4/12/17.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь на відшкодування майнової шкоди - 1 324 471,12 грн, на відшкодування моральної шкоду - 200 тис грн,а також понесені нею судові витрати.

Короткий зміст судових рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва у складі судді

Матвійчук Г. О. від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої майнової шкоди у розмірі 1 324 471,12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 у частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що належними й допустимими доказами доведено, що внаслідок пожежі з вини відповідачки, як власника квартири, майну позивачки завдано шкоди, розмір якої нею доведено. Доказів того, що пожежа та залиття належних позивачці жилих приміщень відбулися з вини інших осіб та, як наслідок, відповідальність за завдану шкоду має бути покладена не на відповідача, суду не надано.

У частині заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач своїми неправомірними діями порушив права позивача, та, з урахуванням принципів розумності та справедливості, оцінив розмір відшкодування у сумі 25 000,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у цій справі залишено без задоволення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шмарова Є. Ю., задоволено частково. Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва

від 11 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

у відшкодування матеріальної шкоди 1 289 571,12 грн та моральну шкоду

у розмірі 25 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 витрати за проведенням експертного будівельно-технічного дослідження у розмірі 19 900,00 грн, витрати за проведення товарознавчого дослідження - 15 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі

8 640,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що районний суд належним чином не повідомив відповідача про дату та місце судового засідання, що є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Урахувавши доводи сторін у справі, надані сторонами докази, оцінивши їх, суд апеляційної інстанції мотивував своє судове рішення тим, що позивачка довела всі складові цивільно-правової відповідальності відповідачки за шкоду її майну, завдану пожежею, як і розмір майнової шкоди.

Суд відхилив наданий відповідачкою і проведений з власної ініціативи висновок експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. професора М. С. Бакаріуса» від 22 липня 2021 року № 11652/11653, так як питання, що були постановлені на вирішення експертів, сформульовані представником відповідача на власний розсуд, дослідження яких проводилось експертами у обсязі даних, що надані замовником, ґрунтуючись на переконанні у достовірності наданої замовником інформації та відомостей. При цьому матеріали цивільної справи експертам не надавались, для виконання дослідження експертам надані документи, які відсутні в матеріалах цивільної справи. Із наведеного висновку експертів вбачалося, що експертний огляд квартири у після пожежному стані експертами не проводився.

Отже, апеляційний суд зазначив, що вказаний висновок експертів є неповним, необґрунтований фактичними даними та не відповідає затвердженим законодавством принципам проведення судових експертиз та експертних досліджень: повноти дослідження, обґрунтованості об`єктивними даними, узгодженості та доказовості даних. А тому відповідачем не надано належних й допустимих доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані нею докази про те, що пошкодження майна позивачки сталося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача (займання електропроводки у зв`язку із її неналежним технічним станом).

Розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач оцінила в 200 000,00 грн, надавши в обґрунтування позову в цій частині вимог висновок психологічної експертизи від 26 січня 2018 року № 4/12/17.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, апеляційний суд враховав характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та дійшов висновку, що на користь позивача на відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 25 000,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат

Жогіна О. О., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_1 судові рішення в частині відмови у позові в касаційному порядку не оскаржила, тому в силу статті 400 ЦПК України в цій частині судові рішення не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 757/75448/17-ц з Печерського районного суду м. Києва та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 серпня 2023 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Жогіної О. О., про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року задоволено й зупинено виконання вказаного судового рішення до закінчення перегляду в касаційному порядку.

У жовтні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката

Жогіної О. О., мотивована тим, що висновки апеляційного суду не відповідають нормам матеріального права, судом порушені норми процесуального права, не враховані відповідні правові висновки Верховного Суду у подібних справах.

Зазначається, що докази, надані позивачкою, не підтверджують вину відповідачки у пожежі, яка виникла в її квартирі і яка перекинулася на квартиру позивачки, тим більше, що відповідачка у квартирі не проживала і не є в ній зареєстрована. Ні позивачка, ні суд не вказали, які саме неправомірні дії вчинила відповідачка, що призвели до пожежі у квартирі, як і причинно-наслідковий зв`язок зі шкодою. Апеляційний суд не навів переконливих аргументів, чому відхилив наданий нею висновок експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. професора М. С. Бакаріуса» від 22 липня 2021 року № 11652/11653, який є мотивованим.

Посилається на те, що позивачкою не доведено розмір завданої їй майнової шкоди, а експерт, який проводив експертне дослідження, не був попереджений про кримінальну відповідальність і такий висновок експертизи (на замовлення учасника процесу) можливо було прийняти до уваги лише з 15 грудня 2017 року, після внесення змін до ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив від представника

ОСОБА_1 - адвоката Ларичева В. В., на касаційну скаргу, в якому зазначається, що постанова апеляційного суду є обґрунтованою та законною, ухвалена з дотриманням норм матеріального й процесуального права, позивачка довела всі складові відповідальності відповідачки за завдану їй шкоду, а суд надані докази правильно дослідив і оцінив, тому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити. При цьому зазначає, що посилання в касаційній скарзі на відповідні правові висновки Верховного Суду, які на думку скаржника не враховані судом апеляційної інстанції, є помилковими, так як встановлені обставини у вказаних справах є різними.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій

статті 389 ЦПК України.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на таке: 1) Апеляційним судом застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; 2) Апеляційним судом належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката

Жогіної О. О., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційним судом, ухвалюючи власне судове рішення по суті спору, установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що складається з трьох кімнат, жилою площею 56,9 кв. м, загальною площею 119,9 кв. м.

Власником квартири № 17 у цьому самому будинку до моменту відчуження квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 листопада 2017 року була ОСОБА_2

14 листопада 2017 року у зазначеній квартирі № 17 сталася пожежа, яка розповсюдилась на квартиру № 20 , що належить на праві приватної власності позивачці.

Співробітниками дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у місті Києві з метою дослідження місця пожежі та встановлення причини її виникнення 14 листопада 2017 року о 21-41 год. (час орієнтовний), яка ліквідована 14 листопада 2017 року о 23-54 год, здійснено 15 листопада 2017 року огляд місця пожежі, що виникла в квартирі АДРЕСА_2 , яка за технічною характеристикою є дворівнева, ізольована, має два окремі входи з 7-го та 8-го поверхів. На 7-му поверсі розташовані житлова кімната, санвузол та кухня; на 8-му поверсі розташовано три кімнати, санвузол та приміщення, яке було облаштовано під міні-сауну (парильне відділення).

17 листопада 2017 року вказаною лабораторією Головного управління ДСНС України у місті Києві складено технічний висновок № 93 щодо встановлення причини виникнення пожежі, яка сталася 14 листопада 2017 року у зазначеній квартирі № 17 . яким встановлено, що найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є коротке замикання в роботі електромережі.

За описом ознак, що вказують на осередок загорання у технічному висновку № 93 зазначено, що осередок пожежі знаходиться у лівому дальньому куті облаштованого під міні-сауну приміщення (парильне відділення), розташованому на другому рівні (восьмий поверх) квартири № 17 .

На виникнення пожежі саме у цьому місці вказують: очевидно виражена направленість горіння, що обумовлена розрізненим ступенем вигорання поверхонь облицювальних матеріалів стін та стелі; прогари у дерев`яних елементах оздоблювальних матеріалів на стіні у цьому місці; «осередковий конус» на стіні, утворений вигорання дерев`яних елементів оздоблення.

28 листопада 2017 року комісією у складі керуючого ОСББ «Віденський» ОСОБА_9, головного інженера ОСББ «Віденський» ОСОБА_10, слюсаря-сантехніка ОСОБА_4, представника власника квартири № 20 позивачки ОСОБА_5 складено акт № 1/0,1 про наслідки пошкоджень (пожежа, залиття) жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 .

На день обстеження комісія встановила, що під час пожежі та внаслідок залиття водою при гасінні пожежі постраждали: покрівля та стеля внаслідок пожежі та залиття, підлога внаслідок залиття 119,9 кв. м, міжкімнатні стіни, меблі, електронна та кухонна техніка, одяг, постраждала мережа електричного живлення, а саме: дві спальні кімната: 13,9 кв. м та 18,8 кв. м, загальний коридор - 25 кв. м, сумісний санвузол та ванна кімната - 7,5 кв. м, гардероб - 6,2 кв. м, зал - 24,2 кв. м, кухня - 23,3 кв. м, балкон - 3,0 кв. м.

Також в акті комісією детально здійснено опис обсягу заподіяної шкоди в кожній кімнаті та приміщенні квартири № 20 .

За висновком експертного дослідження від 07 грудня 2017 року № 2-02/12 за результатами проведеного комісійного будівельно-технічного дослідження, розмір завданого матеріального збитку, заподіяного власнику квартири АДРЕСА_1 , внаслідок пожежі та її ліквідації, що сталась 14 листопада 2017 року, визначений на основі вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття рідиною, і відновлення до попереднього технічного стану конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів, у діючих цінах на момент проведення дослідження, складає 941 641,12 грн з урахуванням ПДВ.

Позивачкою сплачено вартість послуг за проведення експертного будівельно-технічного дослідження у розмірі 19 900,00 грн.

Згідно з висновком від 06 грудня 2017 року № 04/11-17 судового експерта Чередніченка Р. В., складеного за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження, розмір завданого матеріального збитку, що заподіяний власниці ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження побутової техніки, меблів, одягу та іншого домашнього майна, перелік яких міститься в зазначеному висновку, у результаті пожежі, що сталася 14 листопада 2017 року, складає 347 930,00 грн.

Витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження складають 15 000,00 грн, які сплачені позивачкою.

Відповідно до висновку психологічної експертизи Бюро психологічних досліджень від 26 січня 2018 року № 4/12/17 у результаті пожежі, яка сталася 14 листопада 2017 року у будинку АДРЕСА_1 , був порушений психологічний стан та соціальне функціонування матері ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_5 . Поганий психологічний стан, свою чергу, відобразився на погіршенні стану здоров'я - появою та загострення психосоматичних хвороб. У ОСОБА_1 є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості та виникли внаслідок пожежі, яка сталася 14 листопада 2017 року в її квартирі. ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) внаслідок вказаної пожежі. Можливий розмір грошової компенсації завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду) приблизно відповідає 200 000,00 грн.

На підставі наведених доказів, установивши такі обставини, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , апеляційний суд вірно керувався такими нормами матеріального й процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних

або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні

та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася

до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Нормами статей 151, 156, 177 ЖК України визначено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Судом установлено, що 14 листопада 2017 року пожежа виникла у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої на момент виникнення пожежі була відповідач ОСОБА_2 , яка, як власник, несе відповідальність за пожежну безпеку у жилому приміщенні її квартири.

Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (див.: постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2019 року у справі № 902/435/18).

Факт пожежі в належній відповідачці квартирі та причини розповсюдження вогню на належну позивачці квартиру № 20 встановлено наявними у справі і дослідженими судом доказами, зазначені вище у постанові.

Внаслідок пожежі позивачці завдані збитки в загальному розмірі 1 289 571,12 грн, що підтверджується належними і допустимими доказами, а саме висновком експертного дослідження від 07 грудня 2017 року № 2-02/12 за результатами проведеного комісійного будівельно-технічного дослідження та висновком № 04/11-17 від 06 грудня 2017 року судового експерта Чередніченка Р. В., складеного за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81

ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,

на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),

що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,

які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

(частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми

є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність

або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

(частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази

за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність

і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яка є релевантною і до норм нового ЦК України, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За обставинами справи цю презумпцію мала б спростувати саме відповідачка, що нею не зроблено.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. Позивач зазначене довела.

Відповідачка на підтвердження своїх доводів щодо відсутності її вини у завданні шкоди надала апеляційному суду висновок експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Професора М.С.Бакаріуса» від 22 липня 2021 року № 11652/11653 щодо проведення комплексного електротехнічного та пожежно-технічного дослідження за фактом виникнення пожежі 14 листопада 2017 року в квартирі АДРЕСА_2 на підставі листа адвоката Панченко Г. В., яка представляла інтереси ОСОБА_2 .

Адвокатом Панченко Г. В. експертам поставлені наступні питання:

«1. Чи можливо з урахуванням фактичних даних споживання електричної енергії в інших квартирах будинку, зафіксованих документально, зробити висновок про наявність факту перевантаження роботи електричної мережі будинку в день пожежі?

2. Який механізм виникнення та розвитку аварійного режиму роботи електромережі?

3. Які причини та механізм виникнення пожежі в квартирі АДРЕСА_2 з урахуванням представлених для огляду та дослідження експерта документальних та речових доказів?»

У вступній частині висновку, зокрема зазначено, що разом з листом адвоката Панченко Г. В. до експертної установи надійшли: флеш-носій з фото та відіоматеріалими після пожежі; копія пояснення власника квартири ОСОБА_2 , схема другого поверху квартири з позначенням місця пожежі. Експертний огляд квартири у після пожежному стані не проводився, дослідження поставлених на вирішення питань виконано у обсязі даних, що надані замовником.

У дослідницькій частині висновку вказано, що експерти проводили дослідження ґрунтуючись на переконанні у достовірності наданої замовником інформації та відомостей. У висновку викладені спеціальні неупереджені, професійні судження та висновки експертів у межах постановленого питання виключно в межах компетенції та згідно наданих замовником матеріалів на дослідження.

При дослідженні судові експерти констатували про те, що в досліджуваному випадку факт руйнівної сили від наслідків пожежі та великий час після настання події, завдали істотних змін в післяпожежній обстановці, які в свою чергу не дають підстав для категоричних тлумачень встановленого процесу. Але за тими фактичними даними та установленими процесами на даному етапі дослідження можна зробити висновки про те, що джерелом запалювання є тепловий імпульс проявів електричної енергії у вигляді короткого замикання, яке виникло у електроосвітлювальному приладі найбільш ймовірно внаслідок перенапруги в мережі живлення.

За підсумковим висновком експертів первинне вогнище пожежі знаходиться у внутрішньому об?єміприміщення коморидругого рівняжитлової квартири АДРЕСА_2 .

Джерелом запалювання є тепловий імпульс проявів електричної енергії у вигляді короткого замикання, яке виникло у електроосвітлювальному приладі ймовірно внаслідок перенапруги в мережі живлення.

Технічною причиною виникнення пожежі в житловій квартирі АДРЕСА_2 , є загоряння полімерних конструктивних елементів, ізоляції проводів електроосвітлювального приладу та речей у внутрішньому об?єміприміщення коморидругого рівняпід впливомтеплового імпульсупроявів електричноїенергії увигляді короткогозамикання, якевиникло найбільшймовірно внаслідокперенапруги вмережі живлення.

На підставі наданих відомостей про споживання електроенергії по конкретним квартирам № 16 , 17 , 18 не можна стверджувати про факт наявності несиметричного навантаження фаз в будинку АДРЕСА_1 , однак не можна і виключити таку можливості.

Найбільш ймовірно у внутрішньо домовій мережі виникло явище перенапруги - підвищення напруги в мережі живлення до лінійної ( в окремих випадках до 0,4 кВ), яке призвело до пробою ізоляції внутрішньо схеми датчика руху електроосвітлювального пристрою та виникнення короткого замикання. За збігом певних умов коротке замикання в електроприладі призводить до загоряння полімерних конструктивних елементів та подальшого розвитку пожежі.

Дослідивши зазначений висновок експертизи та оцінивши його у сукупності з обставинами справи та іншими доказами, апеляційний суд з посиланням на норми статей 102, 103, 110 ЦПК України вірно не врахував його, так як він є неповним і не узгоджувався з іншими обставинами справи.

Так, суд вірно зазначив, що питання, що були постановлені на вирішення експертів, сформульовані представником відповідача на власний розсуд, дослідження яких проводилось експертами у обсязі даних, що надані замовником, ґрунтуючись на переконанні у достовірності наданої замовником інформації та відомостей. Матеріали цивільної справи експертам не надавались. При цьому, для виконання дослідження експертам надані документи, які відсутні в матеріалах цивільної справи.

Отже, відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані нею докази про те, що пошкодження майна сталося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача (займання електропроводки у зв`язку із її неналежним технічним станом).

Цим самим спростовуються доводи касаційної скарги про те, що позивачка не надала доказів, а суд не встановив, якими неправомірними діями та з якої вини відповідачка завдала позивачці шкоди.

До подібних висновків щодо відповідальності власника майна за пожежу дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, провадження № 14-115цс21 (mutatis mutandis).

Апеляційний суд вірно не допитав за клопотанням відповідачки заявлених нею свідків з приводу перебоїв у роботі електричної мережі в будинку АДРЕСА_1 в день пожежі 14 листопада 2017 року, постановивши відповідну мотивовану процесуальну ухвалу, так як обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Вирішуючи вимоги ОСОБА_1 у частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів апеляційного суду вірно врахувала таке.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, у тому числі й моральної, колегія суддів апеляційного суду правильно дійшла висновку про обґрунтованість таких вимог позивачки.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, апеляційний суд вірно враховав характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та стягнув на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 25 000,00 грн (із заявлених 200 000 грн).

Посилання касаційної скарги про те, що експерт, який проводив експертне дослідження, не був попереджений про кримінальну відповідальність і такий висновок експертизи (на замовлення учасника процесу) можливо було прийняти до уваги лише з 15 грудня 2017 року, після внесення змін до ЦПК України, Верховний Суд не бере до уваги, так як такий довід відповідача був відсутній в апеляційній скарзі да додаткових поясненнях до скарги (т. 2, а. с. 18-21, 104-106, 126-127), а отже, не може бути предметом касаційного перегляду справи (див.: пункт 115-116 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі

№ 712/4126/22, провадження № 14-123цс23). Зазначене також узгоджується з імперативними вимогами статті 367 ЦПК України, в якій йдеться про межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, Верховний Суд щодо таких доводів зазначає, що експертизи щодо розміру майнової шкоди, завданої позивачці на її замовлення, проводились

06 грудня 2017 року (т. 1, а. с. 19-32) та 07 грудня 2017 року (т. 2, а. с. 163-222).

Норма статті 106 ЦПК України про те, що і в такому разі експерт має бути обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий доказ, набрала чинності з 15 грудня 2017 року. Разом з тим, такі докази є належними й допустимими і досліджуються як письмові докази (статті 57, 64 ЦПК України у редакції до 15 грудня 2017 року, статті 76, 95, 96 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року). Особа, яка заперечує такі письмові докази, має право надати суду інші контрдокази або просити про проведення відповідної експертизи. Відповідачка надала суду контрдоказ щодо причин пожежі, проте жодного доказу не надала і не просила апеляційний суд провести відповідну експертизу на спростування наданих позивачкою доказів щодо розміру шкоди.

Інших доводів касаційна скарга не містить.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 400 ЦПК України).

Незгода заявника касаційної скарги з судовим рішенням суду апеляційної інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в такому судовому рішенні, не свідчить про його незаконність.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2023 року зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 рокудо закінчення її перегляду в касаційному порядку, тому слід поновити виконання вказаної постанови суду апеляційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Жогіної О. О., залишено без задоволення, розподіл судових витрат за подання відповідної касаційної скарги Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Жогіної Олени Олександрівни, залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 01 червня

2023 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць