СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/23/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа на стороні відповідача, яка не звявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевська Олена Анатоліївна (03058, м. Київ, вул. Машинобудівна, 8) про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.12. 2023 р. прийнято та вікрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження.

У січні 2024р. представником позивача подано заяву про забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно, що належало померлому чоловіку позивача, 3/8 частини квартири АДРЕСА_3 ; частину садового будинку АДРЕСА_4 .

В обгрунтування заяви посилалася на те, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_4 , 1989 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона звернулась 14.07.2023 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом та дізналась, що брат її чоловіка отримав свідоцтво про право на спадщину і почав вимагати звільнити садовий будинок, де знаходяться речі подружжя. Під час того, як вона вивозила речі, знайшла акт про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_3 від 28.10.2022 року, який підтверджує укладення шлюбу між ними, однак вони не знали, що вказаний акт потрібно ще передати до відповідного органу РАЦС, таким чином заявником було отримано свідоцтво про шлюб 11.11.2023 року. Після чого звернулась до державного нотаріуса п`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, як дружина померлого , однак постановою від 15.11.2023 року № 3230/02-31 їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини з померлим на момент спливу 6 місячного строку встановленого ЦК України для прийняття спадщини. Заява про забезпечення позову подається з метою запобігання реалізації до рішення суду ОСОБА_3 майна померлого чоловіка позивача, яке має намір успадкувати у порядку, встановленому законом. Просить заяву задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 брату померлого ( ОСОБА_4 ) - ОСОБА_3 видано свідоцтво на спадщину на 3/8 частин квартири АДРЕСА_3 , частина якої належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло.

29.09.2023р. брату померлого ( ОСОБА_4 ) - ОСОБА_3 видано свідоцтво на спадщину на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_4 , що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені у ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясуватиобсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України и подаються сторонами та іншими учасниками справи доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтована належним чином необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не звявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Василевська Олена Анатоліївна про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання її суддею.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко