Провадження № 2/161/652/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

02.11.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що 07.05.2022 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина син ОСОБА_5 . Протягом останнього часу подружні відносини з відповідачем значно погіршилися, що стало причиною подання нею позову про розірванню шлюбу, який перебуває в провадженні суду. Поряд з тим, ОСОБА_3 припинив цікавитися життям їх спільної дитини, не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по утриманню сина. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн. на місяць, що є не достатнім для забезпечення власних потреб та потреб малолітнього ОСОБА_6 . Натомість, відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, він є цілком здоровим, проте фінансової допомоги їм з дитиною не надає. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Враховуючи наведене, просить суд постановити рішення яким стягувати з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнувати з ОСОБА_3 аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 02.11.2023 року та до досягнення сином трирічного віку.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.01.2024 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів було відмовлено.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.01.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Біцулової А.А. про призначення судово-медичної експертизи.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала із викладених у позові підстав, просила задовольнити їх у повному обсязі. Додатково суду пояснила, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання спільної дитини. Як їй відомо, останній офіційно працевлаштований у ТзОВ «Модерн-Експо» де отримує середньомісячну заробітну плату близько 20000 грн. на місяць. Інших дітей ОСОБА_3 на своєму утриманні немає, а також на обліку у лікарів не перебуває.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні до викладеного у позовній заяві, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, просить позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, суду пояснив, що у нього існують сумніви з приводу свого батьківства по відносно до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки за час перебування з позивачкою у шлюбі, з боку останньої були факти подружньої зради. Також відповідач зазначив, що він працює на посаді оператора в ТзОВ «Модерн Експо», розмір його заробітку становить 18000 грн. на місяць.

Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, на обгрунтування своїх заперечень зазначила, що попри народження спільної дитини сторін за час їх перебування в зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_1 у липні 2023 року особисто повідомила її довірителя, що біологічним батьком ОСОБА_8 є інша особа.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07.05.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася спільна дитина син ОСОБА_5 , про що свідчить відповідне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що він не є біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки жодних доказів на підтвердження даної обставини суду не надано.

Відтак, наявність у відповідача ОСОБА_3 сумнівів з приводу свого батьківства по відношенню до спільної з позивачкою дитини, в силу приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не заслуговує на увагу.

Судом також встановлено, що малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 , в свою чергу, відповідач проживає окремо (а.с. 8, 9). Зазначене стороною відповідача не оспорюється.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні як малолітнього сина, так і її, як дружини останнього, яка потребує такої допомоги, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має.

Відповідач працевлаштований офіційно у ТзОВ «Модерн-Експо» де отримує заробітну середньомісячну заробітну плату в розмірі 18000 грн. Доказів іншого стороною позивача не надано.

Малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є здоровим, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що ОСОБА_1 довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Частинами 2, 4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та у зв`язку з цим отримує державну соціальну допомогу в розмірі 860 грн. на місяць (а.с. 7).

Суд також вважає доведеним, що вищевказана обставина позбавляє позивачку працювати та отримувати заробіток з метою забезпечення належного рівня життя.

Поряд з тим, на переконання суду, ОСОБА_3 має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. на місяць та до досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

В ході розгляду справи стороною відповідача не надано жодних доказів, які б свідчили про неможливість сплати ОСОБА_3 аліментів у заявленому позивачкою розмірі, як на її утримання, так і на утримання їх спільного малолітнього сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася до суду 02.11.2032 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2147,20 грн., тобто за кожну із заявлених позовних вимог про стягнення аліментів по 1073,60 грн.

На підставі ст.ст. 84, 180-184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однією четвертої) частки усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.11.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягувати з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 02.11.2023 року та до досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів на дружину у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), в дохід держави судовий збір в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрація: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений 11 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська