Справа № 489/5473/23
Номер провадження 2/489/211/24
10 січня 2024 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
представника позивача Пугаченко С. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), ОСОБА_4 (далі - відповідач 3) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири
У вересні 2023 позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку було затоплено 07.07.2023. Відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 07.07.2023 встановлено, що відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 (1 поверх) через несправність на системі водопостачання у квартирі АДРЕСА_3 (2 поверх). Прорив став можливим через несправність (передчасний вихід з ладу) труби в ванній кімнаті, встановленою під душовою кабіною. З вказаного акту вбачається, що внаслідок залиття пошкоджено кімнати квартири позивача, а саме: ванна кімната, коридор-гостьова кімната, кухня, спальна кімната. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі водопостачання є незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу трубопроводу, встановленого в ванній кімнаті квартири АДРЕСА_4 . Згідно з відповіді голови правління ОСББ "12 Поздовжня 42" ОСОБА_5 від 31.08.2023, за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 . Вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення заподіяної матеріальної шкоди по ліквідації залиття квартири АДРЕСА_6 в нині чинних цінах складає 115946,00 грн. (висновок від 16.08.2023 №120-0248 судової будівельно-технічної експертизи, судовий експерт Лесків С.А.).
ОСОБА_1 зазначає, що крім матеріальних збитків, їй заподіяну моральну шкоду внаслідок залиття її квартири. Тотальне залиття квартири позивача порушило нормальний ритм життя, спричинило неможливість користування належним позивачу майном, призвело до психологічного дискомфорту, зниженому та нестійкому настрою. Щоденні думки про залиття квартири призвели до неприємних сновидінь, порушення сну, постійної емоційної напруги, нервозності, дратівливості, бажання уникати контактів. Наслідком перебування в стані емоційного стресу стали негативні психосоматичні та психоемоційні зміни: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, насторога, невпевненість в собі, постійна тривога з приводу майбутнього. Незаконні дії відповідачів потягли за собою нераціональне витрачання позивачем життєвого часу на проведення правових заходів, докладання значних зусиль щодо захисту своїх порушених прав, обумовили необхідність залучення значних фізичних, моральних та матеріальних ресурсів.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, заяв та клопотань від них до суду не надходило, відзивів до суду не подано.
Представником відповідача ОСОБА_2 17.11.2023 було подано клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23.11.2023 в задоволенні клопотання відмовлено. Проте представником відповідача відзиву та доказів у справі не подано.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №245344084 від 22.02.2021 квартира за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
З акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 07.07.2023 вбачається, що відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 (1 поверх) через несправність на системі водопостачання у квартирі АДРЕСА_3 (2 поверх). Прорив став можливим через несправність (передчасний вихід з ладу) труби в ванній кімнаті, встановленою під душовою кабіною. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі водопостачання є незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу трубопроводу, встановленого в ванній кімнаті квартири АДРЕСА_4 . Внаслідок несправності труби, яка встановлена під душовою кабіною у квартирі АДРЕСА_4 , розташованій на 2 поверсі, сталося залиття трьох кімнат у квартирі АДРЕСА_7 . Власники квартири АДРЕСА_4 повинні усунути пошкодження трубопроводу в квартирі, провести ревізію всього трубопроводу задля уникнення подальшого залиття.
З витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 19.09.2023 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
З висновку №120-0248 від 16.08.2023 судової будівельно-технічної експертизи по заяві приватної особи ОСОБА_1 від 11.08.2023, складеного судовим експертом Лесків С.А., вбачається, що вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення заподіяної матеріальної шкоди по ліквідації залиття квартири АДРЕСА_6 в нині чинних цінах складає 115946,00 грн.
Позивачем надано до суду відеозаписи залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).
Згідно з п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, у разі залиття квартири складається відповідний акт (згідно з додатком №4).
В п.2 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Суд враховує, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 , з якої відбулося залиття квартири АДРЕСА_8 в цьому ж будинку, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з майновою шкодою, завданою позивачу.
У спростування зазначених позивачем доводів стосовно стягнення компенсації майнової шкоди, відповідачами будь-яких доказів не надано.
Вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення заподіяної матеріальної шкоди по ліквідації залиття квартири АДРЕСА_6 в нині чинних цінах складає 115946,00 грн. (висновок №120-0248 від 16.08.2023 судової будівельно-технічної експертизи по заяві приватної особи ОСОБА_1 від 11.08.2023, складений судовим експертом Лесків С.А.). Відповідачі не заявляли клопотання про проведення повторної експертизи.
На підставі вище викладеного, в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація матеріальної шкоди в розмірі 115946,00 грн., що завдана позивачеві внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2 .
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.1167 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України).
За приписами ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (далі ППВСУ №4 від 31.03.1995) зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 ППВСУ №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 818/607/17 від 24.03.2020 зазначено, що у практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. В силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.
Моральна шкода, яка завдана відповідачами позивачу полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку із залиттям квартири (в тому числі майна, яке там знаходилося), власником якої є позивач. Суд вважає, що залиття квартири позивача порушило нормальний ритм життя, спричинило неможливість користування належним позивачу майном, призвело до психологічного дискомфорту, зниженому та нестійкому настрою, постійної емоційної напруги. Крім того, позивач повинен витрачати значний час та зусилля для проведення ремонту (відновлення стану квартири після залиття).
Компенсація позивачу моральної шкоди підлягає стягненню саме з відповідачів, оскільки останні зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 , з якої відбулося залиття квартири АДРЕСА_8 в цьому ж будинку, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з моральною шкодою, завданою позивачу.
У спростування зазначених позивачем доводів стосовно стягнення компенсації моральної шкоди, відповідачами будь-яких доказів не надано.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3843,46 грн., тобто по 1281,15 грн.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.
Позивачем понесені витрати на проведення експертизи (висновок експерта №120-0248 від 16.08.2023 судової будівельно-технічної експертизи (судовий експерт Лесків С.А.) в розмірі 7400 грн., що підтверджується Рахунком №120 від 11.08.2023, Актом здавання-приймання послуги №120-248 від 11.08.2023. Тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація витрат на проведення експертизи у даній справі в розмірі 7400,00 грн., тобто по 2466,66 грн. з кожного.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №362/3912/18 від 02.07.2020 зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) компенсацію майнової шкоди у розмірі 115946 грн. 00 коп. (сто п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 00 копійок).
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_9 , адреса місця проживання: АДРЕСА_10 .
Відповідач 1: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - встановити не можливо, адреса: АДРЕСА_11 .
Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - встановити не можливо, адреса: АДРЕСА_11 .
Відповідач 3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - встановити не можливо, адреса: АДРЕСА_11 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.01.2024.

Суддя В. В. Кокорєв