Справа № 2-5558/10
Провадження № 4-с/489/1/24
Ухвала

Іменем України

10 січня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі державного виконавця Тарасенка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пахомової Вікторії Андріївни та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пахомової В.А. щодо невжиття заходів із зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 41177156;

- зобов`язати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пахомову В.А. вжити заходи щодо зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 41177156.

В обґрунтування скарги посилався на те, що на виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № 41177156 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5558/2010 від 21.02.2011, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» заборгованості за кредитом в розмірі 84 814,33 грн., державного мита в сумі 848,18 грн. та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

03.11.2023 боржник ОСОБА_1 через свого представника звернувся до відділу ДВС із заявою, в якій просив державного виконавця зупинити виконавче провадження, оскільки він проходить військову службу за призовом на час мобілізації на особливий період та надав довідку з військової частини про те, що він дійсно проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Проте 28.11.2023 боржником (його представником) отримано відповідь, згідно якої державний виконавець повідомляє, що станом на 16.11.2023 не виявлено підстав для зупинення вчинення виконавчих дій. Станом на теперішній час, всупереч положень п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець продовжує вчиняти виконавчі дії. Боржник вважає, що бездіяльність державного виконавця Пахомової В.А. з невжиття заходів по зупиненню виконавчого провадження порушуються його права.

Посилаючись на відповідні положення ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вжити заходи щодо зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 41177156.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 0512.2023 скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду, призначено до розгляду в судовому засіданні; витребувано у Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином посвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 41177156 за період з 03.11.2023.

25.12.2023 витребувані копії матеріалів виконавчого провадження надійшли на адресу суду.

25.12.2023 до суду від представника Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, згідно якого він вважає, що скарга є необґрунтованою, безпідставною та в її задоволенні необхідно відмовити. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що обов`язковою умовою п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» для зупинення виконавчого провадження є: «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе». Відповідні підстави можуть виникати, наприклад, при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення. І дійсно по даній категорії справ, за певних умов служби, проведення виконавчих дій буде неможливим. Однак, звернення стягнення на доходи чи кошти боржника можливе і за умови проходження боржником військової служби. Крім того представник ДВС звертає увагу суду на те, що виконавче провадження № 41177156 перебуває на виконанні з 16.12.2013. За це час боржником ОСОБА_1 не було здійснено будь-яких дій, направлених на виконання рішення суду. Станом на 20.12.2023 на рахунок відділу не надходили і кошти, утримані з заробітної плати боржника.

В судове засідання, призначене на 10.01.2024, скаржник та його представник не з`явились. Повідомлені про розгляд справи належним чином, 09.01.2024 на електронну адресу суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі скаржника, вимоги, викладені в скарзі підтримує в повному обсязі, додатково просить долучити до матеріалів справи копію військового квитка ОСОБА_1 з відміткою про мобілізацію. Протокольною ухвалою суду вказане клопотання задоволено, копія військового квитка долучена до матеріалів справи.

Заступник начальника відділу Інгульського ВДВС Тарасенко К.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, копії матеріалів виконавчого провадження № 41177156, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-5558/2010 від 09.12.202010 з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором, в загальному розмірі 10 745,24 дол. США, що еквівалентно 84 814,33 грн., державне мито в розмірі 848,18 грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 120,00 грн.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2021 по справі № 2-5558/2010 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні та у виконавчому листі по даній справі (ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»).

Постановою Миколаївського апеляційного суду по справі № 2-5558/2010 від 16.08.2021 ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2021 скасовано та постановлено нове судове рішення, згідно якого замінено сторону у виконавчому провадженні № 41177156 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

У відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2013 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 41177156 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5558/2010, виданого 21.02.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом в сумі 84 814,33 грн., державного мита в розмірі 848,18 грн. витрат на ІТЗ в розмірі 120,00 грн.

31.10.2023 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маніло Н.В. винесено постанову про заміну сторони у виконавчому провадженні № 41177156.

Станом на теперішній час на виконані в Інгульському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 41177156 з виконання виконавчого листа Ленінського районного суду міста Миколаєва № 2-5555/2010 від 21.02.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», заборгованості за кредитом в розмірі 84 814,33 грн., державного мита в сумі 848,18 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 120,00 грн.

03.11.2023 боржник ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, згідно якої просив зупинити виконавче провадження № 41177156 на підставі ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . До заяви долучено копію довідки про перебування на військовій службі.

Згідно постанови від 07.11.2023 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пахомовою В.А. прийнято до виконання виконавче провадження № 41177156 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Відповідно до листа начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Антона Терещенка представника Колосюка О.В. ОСОБА_3 повідомлено, що за результатами розгляду його заяви від 03.11.2023 встановлено, що станом на 16.11.2023 не виявлено підстав для зупинення вчинення виконавчих дій.

З матеріалів скарги та копій матеріалів виконавчого провадження № 41177156 вбачається, що станом на час розгляду скарги державний виконавець продовжує вчиняти виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа № 2-5558/2010, виданого 21.02.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва.

Вирішуючи скаргу, суд виходить з наступного правового регулювання.

За змістом ст. 1, 5 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Аналізуючи вищевказані положення ЗУ «Про виконавче провадження, обов`язковою умовою зупинення виконавчого провадження у випадку, передбачено п. 1 ч. 1 ст. 34 вказаного Закону є проходження боржником саме строкової військової служби, або військової служби за призовом, за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Разом з тим, до поданої до суду скарги ОСОБА_1 долучено копію довідки Військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 за вих. № 1400, згідно якої єфрейтор ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Інших відомостей в довідці не значено. Така саме довідка долучена ОСОБА_1 до його заяви від 03.11.2023, поданої до Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Крім того, в поданій заяві боржник лише зазначає, що він перебуває на військовій службі, проте не надає доказів/не зазначає про те, на підставі чого він проходить військову службу.

Згідно долученої представником скаржника на електронну адресу суду 09.01.2024 копії військового квитка НОМЕР_2 ОСОБА_1 мобілізований до лав ЗСУ з 03.03.2022 Указом ПУ про повну мобілізацію № 69/2022 від 26.02.2022. Проте дослідивши долучені на запит суду 25.12.2023 копії матеріалів виконавчого провадження № 41177156 судом встановлено, що така копія військового квитка скаржником до відділу ДВС не подавалася.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги, що з наданих до суду із скаргою та поданих до відділу ДВС доказів не вбачається, що боржник ОСОБА_1 перебуває саме на строковій військовій службі або на військовій службі в зв`язку з мобілізацією в особливий період (а не є, до прикладу, фаховим військовим, який проходить військову службу за контрактом), враховуючи, що такі докази подані скаржником лише до суду 09.01.2024, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог та відмову в задоволенні скарги.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) проти поданої скарги щодо обов`язковості такого елементу при зупиненні виконавчого провадження як «неможливість проведення виконавчих дій», оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні діючого законодавства та не відповідають положенням п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», що підтверджено висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.10.2023 у справі № 712/16074/17 (провадження № 61-7716св23).

Керуючись статтею 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пахомової Вікторії Андріївни та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.01.2024.

Суддя Г.А. Микульшина