Справа № 212/289/24
У Х В А Л А

11 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Вако М.Ю., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Вако М.Ю., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю.

Вирішуючи питання щодо прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до ч. 6 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Так, позовну заяву від імені ОСОБА_1 подано її представником - адвокатом Вако М.Ю., водночас адвокатом не зазначено про наявність або відсутність у нього електронного кабінету.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності це закріплена за власником можливість у межах, що допускають законом, володіти, користуватися й розпоряджатися майном за своїм розсудом й у своєму інтересі. Стаття 319 ЦК України встановлює загальні правила та межі здійснення права власності.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

Згідно зі ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Спільна часткова власність це власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності (ст. 356 ЦК України). Спільною частковою власністю має вважатися власність двох чи більше співвласників, частка кожного з яких у праві власності є завідомо визначеною в конкретній величині. Отже, праву спільної часткової власності притаманні такі риси як множинність її суб`єктів (співвласників) та єдність її об`єкта.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» при вирішенні прав про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Для поділу будинку (будинковолодіння) в позові повинна бути обґрунтована технічна можливість виділити частку.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

В позовній заяві зазначено, що нерухоме майно, а саме, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 26,4 кв.м та загальною площею 36,4 кв.м належить позивачу на праві приватної спільної часткової власності.

Вказане підтверджується доданими до позовної заяви документами, а саме, копією Договору довічного утримання від 23.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. та зареєстрованого в реєстрі за №1585, витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №3230242 від 23.04.2005 року про накладення заборони на нерухоме майно та №5642249 від 25.11.2005 року про вилучення такого запису у зв`язку зі смертю відчужувача гр. ОСОБА_4 , та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №7095553 від 25.04.2005 року.

У вказаних вище документах зазначено також про те, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка домоволодіння за вищезазначеною адресою.

Водночас, в прохальній частині позовної заяви позивач просить виділити в натурі як окремий об`єкт майна цілою часткою (1/1) в приватну власність належну їй частку домоволодіння (житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_1 та встановити, що частка домоволодіння за вказаною адресою належить позивачці, становить об`єкт нерухомого майна та вважається одним цілим, без зазначення того, яка саме частка домоволодіння належить позивачці на праві приватної спільної часткової власності.

Також, частиною 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, в позовній заяві позивач, обґрунтовуючи фактичні обставини справи, посилається на наявність судового рішення, ухваленого 19.10.2023 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, на підтвердження чого долучив до позову його копію.

Водночас, суд вказує, що позивачем належним чином не підтверджено посилання на наявність вказаного вище судового рішення, оскільки копія судового рішення, що міститься в матеріалах позовної заяви, не відповідає вимогам чинного законодавства щодо оформлення копій судових рішень із зазначенням про набрання ними законної сили.

Отже, заява не містить всю повноту відомостей, визначених вимогами Главою 1 Розділу IІІ ЦПК України, та необхідних для виконання вимог щодо підготовки справи до розгляду.

Крім того, слід зазначити, що суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху в порядку статті 185 ЦПК України та встановити позивачу семиденний строк для усунення викладених вище недоліків.

Суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Вако М.Ю., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків 7 (сім) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 11 січня 2024 року.

Суддя О. Н. Борис