Справа № 138/46/24
Провадження №:2-н/138/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Холодова Т.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

04.01.2024 адвокат Заболотна Г.В. звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах заявника ОСОБА_1 з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

05.01.2024 ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу, посилаючись на те, що з сайту «Судова влада України» йому стало відомо про звернення заявником з вказаною заявою. В своїй заяві зазначив, що з заявником перебуває в шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Однак, на даний час дружина з меншою донькою ОСОБА_3 проживає окремо в іншому будинку, а старша донька ОСОБА_4 залишилась проживати з батьком.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що слід відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , представник заявника зазначила, що діти проживають з заявником та знаходяться на її утриманні.

Разом з тим, представник заявника адресою проживання заявника та боржника зазначає АДРЕСА_1 . Однак, на підтвердження проживання дітей разом з заявником до заяви додано копії витягів з Реєстру територіальної громади з яких вбачається, що заявник та її діти зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, як вбачається з копії паспорта громадянина України боржник ОСОБА_2 також зареєстрований за вказаною адресою. При цьому з заяви поданої боржником вбачається, що старша донька ОСОБА_4 проживає разом з ним, а заявник з донькою ОСОБА_3 проживає за іншою адресою по АДРЕСА_2 .

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт сумісного проживання заявника з неповнолітніми дітьми та перебування їх на її утриманні до заяви про видачу судового наказу представником заявника не додано.

Таким чином, викладені вище обставини свідчать про невідповідність заяви вимогам п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Більше того, виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, в той час як подані письмові заперечення боржника проти вимог стягувача свідчать про те, що між сторонами існує спір про право.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відтак, оскільки представником заявника не надано доказів, що підтверджують факт сумісного проживання заявника з неповнолітніми дітьми та перебування їх на її утриманні, а також враховуючи заяву боржника проти вимог стягувача та додані до неї докази, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити.

При цьому відмова у видачі судового наказу з цієї підстави не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Крім того, заявник (стягувач), який звертався до суду із заявою про видачу судового наказу не позбавлений права звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження, визначеному ЦПК України.

Керуючись ст. 183 СК України, ст. 160, п. 4 ч. 1 ст. 161, п. 4 ч. 3 ст. 163, п. 1 ч. 1 ст. 165, ч. 1 ст. 166, ст. 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Ю. Холодова