ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5320/23
Провадження № 2-з/210/1/24
У Х В А Л А

іменем України

09 січня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скотар Р.Є., розглянувши заяву адвоката Гриб Олега Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді 08 січня 2024 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2023 року надійшла заява адвоката Гриб Олега Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначено, що предметом спору є визнання недійсними та скасування електронних торгів з реалізації майна, котрі були проведені Державним підприємством «Сетам», згідно протоколу № 335151 від 28.05.2018 року, щодо реалізації майна (лота № 276939) нежитлового приміщення площею 53,4 кв.м, вбудованого в 1-й поверх 4-х поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи існування можливості подальшого відчуження третьою особою спірного майна ОСОБА_1 змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, зокрема права власності, яке було порушене незаконними діями відповідачів. У зв`язку з викладеним, заявник просить суд накласти арешт на нежитлове приміщення, площею 53,4 кв.м, вбудованого в 1-й поверх 4-х поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

- найменування суду, до якого подається заява;

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

- предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

- захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

- пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

- інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, судом встановлено, що така заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Згідно з імперативними приписами ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Разом з тим, в порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке є гарантією захисту прав та інтересів відповідача та має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватись судом, тоді як заявник має виконувати вимоги, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану «status-quo» між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Крім того, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заявник у заяві про забезпечення позову належним чином не обґрунтувала необхідності забезпечення позову, а саме: не підтвердила доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

У поданій заяві про забезпечення позову відсутнє будь-яке обґрунтування того, що можливе порушення майнових прав чи охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 з боку ДП «Сетам», зокрема відсутні докази того, що ДП «Сетам» може вчинити дії, спрямовані на подальше відчуження третьою особою спірного майна, а також не зазначено, які саме дії вчиняє ДП «Сетам», що свідчать про такі його наміри.

Суд звертає увагу, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про повернення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову, подана без додержання вимог, викладених у ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 149-154, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Гриб Олега Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при усуненні вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Р. Є. Скотар