УХВАЛА

08 січня 2024 року

м. Київ

справа № 274/2930/21

провадження № 61-18458ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, комунального закладу «Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держпраці у Житомирській області, про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 09 квітня 2021 року №92-к/06-04 про її звільнення з посади директора КЗ «Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області та поновити її на посаді директора КЗ «Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району з 09 квітня 2021 року, стягнути з КЗ «Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області різницю у заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи за період в один рік з моменту її звільнення, у розмірі 162 969,16 грн та 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року рішення Романівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 09 квітня 2021 року № 92-к/06-04 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КЗ «Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КЗ «Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області з 10 квітня 2021 року.

Стягнено з КЗ «Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 162 969,16 грн, 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 275,60 грн судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18 грудня 2023 року Краснопільська сільська рада Бердичівського району Житомирської області засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у вказаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимоги визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн) та становить 172 969,16 грн, справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також дана справа становить значний суспільний інтерес.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку, оскільки заявником не наведено даних щодо фундаментального значення цього питання.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 338/795/22 (провадження № 61-17612ск23), від 07 грудня 2023 року у справі № 569/7064/23 (провадження № 61-16500ск23), від 06 грудня 2023 року у справі № 626/2324/23 (провадження № 61-16804ск23), від 27 листопада 2023 року у справі № 296/9441/17 (провадження № 61-15760ск23).

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області на постанову Житомирського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, комунального закладу «Іванопільський ліцей» Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ¬ Управління Держпраці у Житомирській області, про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров