Справа№ 642/30/24
Провадження №2/642/310/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши заяву про відвід головуючому судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Справу було розподілено для розгляду судді Гримайло А.М. та передано канцелярією суду 04 січня 2024 року.

04 січня 2024 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про відвід судді Гримайло А.М.

В обґрунтування даної заяви вона посилається на те, що в провадженні судді Гримайло А.М. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. На думку заявниці суддя при розгляді справи порушила вимоги закону та не може брати участі в розгляді цієї справи у зв`язку з сумнівами в її об`єктивності та неупередженості, що, на думку заявниці унеможливлює слухання справи цією суддею.

Рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_1 було оскаржено до Харківського апеляційного суду і ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.12.2023 відкрито провадження по справі.

Крім того, ОСОБА_1 , змушена була звернутися зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді до Вищої Ради Правосуддя.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені в статтях 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України:

1. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Посилання заявника фактично на п 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України нічим не підтверджені і не обґрунтовані.

Розподіл судових справ та матеріалів регулюється Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішеннями Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (з наступними) та зборами суддів відповідного суду.

Об`єктивних даних про сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не надано.

Фактично заявниця не згодна з рішенням суду про розірвання шлюбу і оскаржила його в процесуальний порядок.

Що стосується подачі скарги щодо дисциплінарного проступку судді до Вищої Ради Правосуддя, вважаю, що подання скарги не свідчить про упередженість судді під час розгляду справи, а тому не може бути підставою для відводу. При цьому заявлення відводу судді є процесуальним правом учасників справи. Така позиція відповідає рішенню Ради суддів України від 08.06.2017 року № 34, яке встановлює, що наявність скарги щодо судді у провадженні ВРП не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заявлення відводу є процесуальним правом особи, а той факт, що підставою такого відводу є скарга на суддю у ВРП, за загальним правилом, не спричиняє конфлікту інтересів.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

За положенням ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на означене, суд вважає, що заява про відвід підлягає вирішенню суддею, який не входить до складу суду, що розглядає цю цивільну справу. А відтак, заява ОСОБА_1 про відвід судді Гримайло А.М. підлягає визначенню в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 33, 36, 37, 40, 182, 200, 222, 258, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати заявлений відвід ОСОБА_1 головуючому судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - необґрунтованим.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цій заяві для визначення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Гримайло