Справа № 503/1369/23
Провадження № 2/503/160/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оспорювання батьківства,

встановив:

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що з 2007 року по 2013 року проживала однією сім`єю без укладення шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину дочку ОСОБА_3 . При цьому, в актовий запис № 7521 про народження цієї дитини відомості про відповідача ОСОБА_2 як її батька були внесені у відповідності до ст. 126 СК України, а саме на підставі спільної заяви батьків. Однак, як відзначає позивач, відповідач ОСОБА_2 не є біологічним батьком народженої нею дитини, оскільки фактично з 2013 року вона з відповідачем не мала подружніх стосунків, а знаходилась у стосунках з іншим чоловіком. Лише вже на час народження дитини знову почала стосунки і спільне проживання з відповідачем, у зв`язку з чим після народження дитини і було подано їх спільну заяву до органу ДРАЦС про запис відповідача ОСОБА_2 батьком дитини. В свою чергу, позивач також відзначає, що з 2015 року із відповідачем однією сім`єю не проживає, а останній не надає жодної матеріальної та фінансової допомоги на дитину. У зв`язку з чим та за умов того, що відповідач відмовляється подати позов про оспорення батьківства, то на теперішній час позивач змушена пред`явити до відповідача даний позов шляхом подання до суду відповідної позовної заяви, в якій просить суд виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 з актового запису № 7521 від 29.07.2014 року про народження нею дитини ОСОБА_4 , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції; а також зобов`язати Кодимський відділ ДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни у відповідний актовий запис про народження ОСОБА_4 та видати нове Свідоцтво про народження на дитину зі зміною по батькові.

26.10.2023 року ухвалою суду (а.с.12-13) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. Крім того, судом також вирішено питання про залучення до участі у справі Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та про витребування від відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7521 від 29.07.2014 року і копію спільної заяви батьків у відповідності до ст. 126 СК України. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк, а третій особі у 10 денний строк, з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області, відповідно, відзив на позовну заяву (відзив) та письмове пояснення. Копію ухвали надіслано учасникам справи.

У встановлений судом строк відповідач та третя особа не скористалися своїми процесуальними правами учасника справи, відповідно, відзив на позовну заяву та письмове пояснення не подали.

08.12.2023 року ухвалами суду (а.с.44-48) судом було відмовлено у задоволенні клопотань Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про заміну третьої особи; а також у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити з підстави викладених в позовній заяві відзначаючи, що відповідач ОСОБА_2 не є біологічним батьком народженої нею дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що вважає себе батьком дитини народженої позивачем ОСОБА_1 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу цієї особи зазначену на веб-сайті Мін`юста та зазначену нею самою у змісті своїх клопотань поданих до суду (а.с.23, 25, 41, 59), про що свідчить відповідна довідка від 14.12.2023 року (а.с.58) про доставку електронного листа із судовою повісткою про виклик третьої особи. Таке повідомлення третьої особи відповідає правовій позиції висловленій Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21). При цьому, від керівника третьої особи начальника відділу Віти Тарнавської надійшли на адресу суду письмові заяви від 27.10.2023 року № 1704/24.18-21 (а.с.23), від 06.12.2023 року № 1945/24.18-21 (а.с.41) і від 16.12.2023 року № 2057/24.18-21 (а.с.59), в яких, серед іншого, заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 народила дитину дочку ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 29.07.2014 року (а.с.7), актовий запис № 7521 від 29.07.2014 року.

29.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис про народження № 7521, в якому зазначено, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; а в свою чергу самою підставою запису відомостей про батька була заява матері та батька дитини про визнання батьківства від 29.07.2014 року, яка містила підпис матері і підпис батька, у зв`язку з чим державна реєстрація народження була проведена відповідно до статті 126 СК України, про що свідчить зміст повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сформованого 08.11.2023 року за № 6 (а.с.26-27).

Внаслідок зазначеного та згідно вимог ч.1 ст. 147 СК України по батькові ОСОБА_4 було визначено за іменем свого батька ОСОБА_2 , а саме « ОСОБА_5 ».

Крім того, в актовому записі було зроблено відмітку з відомостями про те, що дитині присвоєно прізвище матері « ОСОБА_6 » відповідно до письмової заяви батьків, яка містила підпис матері і підпис батька.

На підставі зазначеної державної реєстрації відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 29.07.2014 року було видано вище зазначене свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 , копія якого додана позивачем до своєї позовної заяви, що також підтверджує зміст повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сформованого 08.11.2023 року за № 6 (а.с.26-27).

При цьому, сама заява про визнання батьківства щодо ОСОБА_4 подана спільно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 29.07.2014 року до органу ДРАЦС до теперішнього часу не зберіглась внаслідок того, що строк зберігання таких заяв складає 5 років, про що свідчить лис-відповідь відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.11.2023 року № 16148/24.23-19 (а.с.25).

Протягом судового розгляду сторонами не заперечувалось те, що при поданні ними 29.07.2014 року до органу ДРАЦС спільної заяви про визнання батьківства ними було висловлено добровільне волевиявлення, яке відповідало інтересам обох сторін.

Нормативно-правове застосування

Згідно пункту 1 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

В свою чергу у абзаці два пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 відзначено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Висновки суду

щодо позовної вимоги про оспорення батьківства:

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пред`явлений позивачем ОСОБА_1 позов до відповідача ОСОБА_2 обґрунтований посиланням на ч.1 ст. 136 СК України, але зазначена норма передбачає право оспорити батьківство особи, яка записана батьком дитини, зокрема відповідно до статті 126 СК України.

В свою чергу, згідно ч.1-2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд вважає доведеним, що при поданні 29.07.2014 року сторонами до органу ДРАЦС спільної заяви про визнання батьківства щодо ОСОБА_4 обставина батьківства ОСОБА_2 стосовно дитини народженої ОСОБА_1 визнавалось відповідачем ОСОБА_2 як батьком цієї дитини та самою позивачем ОСОБА_1 як матір`ю цієї дитини.

Таким чином 29.07.2014 року сторони висловили своє волевиявлення про визнання батьківства щодо ОСОБА_4 , а відповідач ОСОБА_2 до теперішнього часу підтримує раніше висловлене ним волевиявлення з цієї підстави.

Однак, позивач ОСОБА_1 на теперішній час оспорює батьківство відповідача ОСОБА_2 з підстав того, що останній у дійсності не є біологічним батьком народженої нею дитини ОСОБА_4 , тобто з підстав відсутності кровного споріднення між ним та дитиною, із відзначенням у змісті позовної заяви тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 не надає жодної матеріальної та фінансової допомоги на дитину.

Окрім того, в ході проведення самого судового засідання сторони надавали пояснення та наголошували на обставинах, які стосуються існування між ними спору саме щодо утримання дитини ОСОБА_4 .

Зазначене вказує на ту обставину, що сам предмет спору порушений позивачем через більше ніж дев`ять років після народження дитини та здійснення державної реєстрації її народження у дійсності виник з приводу спору щодо здійснення утримання дитини.

Суд відзначає, що встановлення батьківства з огляду на чутливість самого предмета пов`язаного із взаємовідносинами між дитиною і особою, яку вона вважає своїм батьком, не може залежати від ситуативної доцільності, зокрема матеріального характеру, яка може змінюватись протягом життя, в тому числі для матері дитини.

Крім того, суд зауважує, що особа записана батьком дитини набуває відповідних батьківських прав і вправі розраховувати на те, що визначений у встановленому законом порядку його статус у відношенні дитини буде непорушним не залежно від примхливості волевиявлення з боку жінки, яка є матір`ю цієї дитини, для усунення виникнення маніпуляцій у цих правовідносинах.

На думку суду порушення позивачем ОСОБА_1 позову про оспорення батьківства відповідача ОСОБА_2 не відповідає принципу правової визначеності, оскільки внаслідок цього порушується стабільність правового регулювання сімейних правовідносин, як частини права особи на повагу до приватного життя.

На підставі зазначеного суд не вбачає порушення прав позивача ОСОБА_1 , які б підлягали захисту в судовому порядку шляхом пред`явлення нею до відповідача ОСОБА_2 позову про оспорення батьківства шляхом виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Натомість оспорення батьківства відповідача ОСОБА_2 у згаданий спосіб суперечить правам останнього.

У зв`язку з чим суд вважає, що позов в частині основної позовної вимоги про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини є необґрунтованим, а тому в цій частині у задоволенні позову необхідно відмовити.

щодо позовної вимоги про зобов`язання органу ДРАЦС вчинити певні дії:

Окрім основної позовної вимоги позивачем в пред`явленому позові також було заявлено похідну позовну вимогу про зобов`язання Кодимського відділу ДРАЦС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни в актовий запис після чого видати нове Свідоцтво про народження на дитину.

Водночас із цим позивач не пред`являв позову до Кодимський ВДРАЦС, оскільки при поданні своєї позовної заяви до суду не визначав в ній останній як відповідача у справі, а і взагалі учасником справи.

У зв`язку з чим суд, в межах своїх процесуальних повноважень та з врахуванням прав і обов`язків відповідного органу ДРАЦС, залучив останній до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Внаслідок чого протягом судового розгляду справи Кодимський ВДРАЦС / Балтський ВДРАЦС користувався процесуальними правами виключно наявними у третьої особи, а не сторони у справі (відповідача).

Тому судом за результатом розгляду справи також не може бути ухвалено рішення про зобов`язання органу ДРАЦС вчинити певні дії.

Таким чином суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині позовної вимоги, яка стосується органу ДРАЦС, але не була до нього пред`явлена.

В свою чергу суд вважає відзначити те, що у випадку задоволення позову позивача ОСОБА_1 в частині вимог пред`явлених ним до відповідача ОСОБА_2 , то таке рішення само по собі було б підставою для внесення органом ДРАЦС відповідних змін до актового запису про народження. У зв`язку з чим вимога позивача про зобов`язання органу ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження може бути предметом судового рішення виключно у випадку оскарження бездіяльності щодо виконання судового рішення про визнання батьківства, а тому її заявлення позивачем в позовній заяві разом із позовною вимогою про оспорювання батьківства є безпідставним внаслідок своєї передчасності.

Крім того,сама по собі позовна вимога позивача про внесення змін до актового запису про народження є похідною вимогою від основної позовної вимоги про оспорювання батьківства, у зв`язку з чим не підлягає окремому задоволенню за умови відмови в задоволенні основної вимоги. Тому в цій частині позову також необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 136 СК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,до ОСОБА_2 ;зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП не встановлено, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: Одеська область, Подільський район, м. Балта, вул. 30 років Перемоги, 24, про оспорювання батьківства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 09.01.2024 року.

Суддя Д.В. Вороненко