Справа № 685/1386/23
Провадження № 2/685/65/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполі

справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 16.07.2021 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено електронний договір №4472346 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір), який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора «А677827». За умовами кредитного договору товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 12000 грн, строком на 30 днів (дата повернення кредиту 15.08.2021), строк може бути продовжено відповідно до розділу 4 кредитного договору. Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка 0,95 % в день та застосовується відповідно до умов визначених п.1.4 кредитного договору. 15.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3420 грн,у зв`язку з чим, відповідно до п.1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 14.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 14.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. 01.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5000 грн. 13.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1510 грн. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 25 травня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу № 25-05/2022, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідачки. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідачку шляхом направлення на її електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 32850 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20850 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №4472346 щодо сплати суми кредиту та відсотків не виконує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Станом на момент відступлення права вимоги, заборгованість за кредитним договором №4472346 складає 32850 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20850 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, зазначив, що у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 32850 грн, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні витрати та 3% річних. Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за наступною формулою: І = ((si * s): 100) - s, де

І - сума інфляційних втрат;

si - індекс інфляції за певний період;

s - сума заборгованості;

100 - переведення відсотків.

за грудень 2021 р. = ((100,6 *32850):100) - 32850= 197,1 грн;

за 2022 р. = ((126,6 *32850):100) - 32850= 8738,1 грн;

за січень 2023 р. = ((100,8 *32850):100) - 32850= 262,8 грн;

за лютий 2023 р. = ((100,7 *32850):100) - 32850= 229,95 грн;

за березень 2023 р. = ((101,5*32850):100) - 32850= 492,75 грн;

за квітень 2023 р. = ((100,2*32850):100) - 32850= 65,7 грн;

за травень 2023 р. = ((100,5*32850):100) - 32850= 164,25 грн;

за червень 2023 р. = ((100,8*32850):100 - 32850= 262,8 грн.

Разом інфляційні витрати склали - 10413,45 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за наступною формулою: С* 3: 100: 365 * Дн., де

С - сума основного боргу;

3 - 3% річних;

100 - переведення відсотків;

365 - кількість днів у році;

Дн. - кількість днів прострочення (з 14.12.2021 по 12.12.2023 = 728 календарних дні).

(32850 грн.*3) : 100 : 365 * 728 = 1965,6 грн.

Загалом 3% річних = 1965,6 грн.

На підставі викладеного, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 32850 грн заборгованості за кредитним договором №4472346 від 16.07.2021, інфляційні витрати у розмірі 10413,45 грн, три відсотки річних у розмірі 1965,60 грн, судовий збір у розмірі 2147,20 грн та 10000 грн витрат на правничу допомогу.

Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.128 ЦПК, до суду повернувся поштовий конверт надісланий відповідачу з повідомленням пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони.

Саме у Договорі оферти відповідача чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 16.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №4472346 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора «А677827» (а.с.46-55). Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на веб сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачу кредит в розмірі 12000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , строком на 30 днів (дата повернення кредиту 15.08.2021), який може бути продовжено (п.1.4 кредитного договору), тип процентної ставки - фіксована (п.1.5 кредитного договору), зі сплатою зниженої процентної ставки у розмірі 0,95 % в день (346,75% річних). Відповідно до п.5,6 кредитного договору відповідач зобов`язана повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення відповідно до Графіка платежів, що є Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №4472346 (а.с.56). 15.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3420 грн, у зв`язку з чим, відповідно до п.1.4 та п. 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 14.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день (693,50% річних). Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача (відповідно до п.4.2 кредитного договору), у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація (відповідно до п.4.3 кредитного договору). 14.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3 кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. 01.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5000 грн. 13.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1510 грн, в подальшому відповідач оплати за кредитним договором не здійснювала. 25 травня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу № 25-05/2022 (а.с.98-106), згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.17), зокрема і до відповідачки. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідачку шляхом направлення на її електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с.23). Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 32850 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20850 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту (а.с.69-71) та договору №087/20-П про надання послуг з переказу платежів від 08.07.2020 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с.129-135), 16.07.2021 відповідачу перераховано на платіжну карту 12000 грн кредитних коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на дату відступлення права вимоги заборгованість за кредитним договором №4472346 від 16.07.2021 складає 32850 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20850 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.24-40).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку розмір інфляційних витрат складає 10413,45 грн, розмір 3% річних - 1965,60 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Станом на день розгляду справи суду не надані докази відсутності у відповідача заборгованості перед позивачем за кредитним договором від 16.07.2021.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 32850 грн заборгованості за кредитним договором №4472346 від 16.07.2021, 10413,45 грн - інфляційних витрат та 1965,60 грн - трьох відсотків річних.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на сплату судового збору та професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Судом встановлено, що відповідно до платіжної квитанції від 12.12.2023 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн (а.с.1). На підтвердження понесених витрат у розмірі 10000 грн на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 (а.с.63-65), платіжну інструкцію №2083 від 12.12.2023 (а.с.67), рахунок на оплату по замовленню №1539/11/12 від 11.12.2023 (а.с.68), звіт про надання правової допомоги від 12.12.2023 (а.с.136).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2147,20 грн судового збору та 10000 грн витрат на професійну правову допомогу.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.525,526,530, 1050 ЦК України, ст.12, 81, 89 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» () 32850 грн заборгованості за кредитним договором №4472346 від 16.07.2021, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20850 грн - сума заборгованості за відсотками, а також 10413,45 грн - інфляційних витрат, 1965,60 грн - трьох відсотків річних, а також 2147,20 грн судового збору та 10000 грн витрат на професійну правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча