УХВАЛА

03.01.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Соломонюк Святослав Анатолійович,

заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,

про встановлення факту, що має юридичне значення

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 у періоди з 15.07.1987 по 31.08.1987 та з 17.07.1988 по 30.08.1988 у селі Селець Народицького району Житомирської області.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що 01.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

12.06.2023 ОСОБА_1 було повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Підставою такої відмови стала довідка від 11.05.2023 №Н-256, видана архівним відділом Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, якою підтверджений період проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 - 1 рік 10 місяців 01 день.

Заявник вважає, що при наданні довідки на підтвердження періоду проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення безпідставно не були враховані періоди з 15.07.1987 по 31.08.1987 та з 17.07.1988 по 30.08.1988, та, як наслідок, порушене право ОСОБА_1 на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципом верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі №750/9847/18, від 03.02.2021 у справі №644/9753/19, від 16.06.2021 у справі №643/6447/19/19, від 08.09.2021 у справі №641/5187/20.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про прийняття до провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Зі змісту заяви вбачається, що між заявником і заінтересованою особою виник спір з приводу призначення заявнику пенсії на пільгових умовах на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в призначенні якої йому відмовлено.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом статті 20 КАС України справи, пов`язані із призначенням пенсії та відмовою у їх призначенні, підсудні окружним адміністративним судам.

З аналізу вказаних вище норм права слід зробити висновок про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в цивільному судочинстві в порядку окремого провадження, оскільки у разі відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, спір між особою, яка має право на пільгову пенсію, та управлінням Пенсійного фонду України щодо права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №162/760/17, від 27.03.2019 у справі №310/8703/17, від 18.12.2019 у справі №370/2598/16-ц, постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі №281/352/22.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, оскільки судом встановлено, що між заявником і суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області, наявний спір про право заявника на пенсію на пільгових умовах, який підлягає вирішенню в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 315 ЦПК України у відкритті провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 186, 258, 260, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Соломонюк Святослав Анатолійович, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що розгляд спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.А. Воробйова