09.01.2024 Провадження по справі № 2-др/940/1/24
Справа № 940/556/23
09 січня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді : Косович Т.П.
при секретарі : Козуб І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Київській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,
встановив:
Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 22.12.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Київській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - 2000 (дві тисчі) гривень грошової компенсації моральної шкоди та 8688 (вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень майнової шкоди.

До закінчення судових дебатів у справі представник позивача зробив заяву про подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, в зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача таких судових витрат судом розглянута не була.

26.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з Головного управління Національної поліції України в Київській області на його користь витрат на професійну правничу допомогув сумі 5500 гривень. В якості доказів їх понесення надав суду додаток до договору про надання правової допомоги від 24.05.2023 року та акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 24.05.2023 року від 25.12.2023 року.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Неживок І.В. не прибули, в поданій заяві ОСОБА_1 просить слухати справу у їх відсутності.

Представники відповідачів держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Київській області та держави Україна в особі Державної казначейської служби України в судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши подану заяву та дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зважаючи на те, що представником позивача до закінчення судових дебатів у справі було зроблено заяву про подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також те, що такі докази були подані в зазначений строк, а саме 26.12.2023 року, суд такі докази приймає.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі № 160/12268/19).

Як встановлено судом, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу склали 5500 гривень, що підтверджується п.п. 1.2 та 1.4 додатку до договору про надання правової допомоги від 24.05.2023 року, при цьому в наданому акті наданих послуг від 25.12.2023 року наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на це дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог стягує на користь ОСОБА_1 відповідно в сумі 3145,55 гривень.

При цьому, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Таким чином, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 254 ЦПК України, суд

ухвалив:

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Київській області, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди додаткове рішення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - 3145 (три тисячі сто сорок п`ять) гривень 55 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович