Провадження № 2/183/5278/23

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 січня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г.Є., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , який передано судді 02 січня 2024 року, у якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 12/19 частини житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: 1-2 сени-11,7 м2; 1-3 кухня - 5,2 м2, 1-4 кімната 12,5 м2; 1-8 кімната 16,9 м2; 1-9 кімната 11,3 м2; коридор - 4,0 м2; тамбур - 2,6 м2 , загальною площею - 61,6 м2, жилої площею - 40,7 м2.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ст. 55).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Порядок звернення в суд за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року "Про міжнародне приватне право" (далі - Закон) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

За вимогами частини першої статті 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач є громадянином України та проживає у вказаній державі, відповідач громадянин РФ, який проживає на території РФ.

Визначаючи підсудність справ судам України слід керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону.

Згідно зі статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Ураховуючи вищевикладене та те, що позивач є громадянином України, а відповідач є громадянином іншої країни, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою "іноземний елемент", а тому вирішення спору між ними щодо визнання права власності на частину майна в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право", з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Цей позов пред`явлено позивачем до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за місцем знаходження нерухомого майна, на території на яку поширюється юрисдикція Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Позивач надав суду позовну заяву та додані до неї додатки. В позовній заяві він посилається на те, що відповідач є громадянином Російської Федерації, але належних та допустимих доказів, що на момент звернення до суду з цим позовом відповідач є саме громадянином РФ та проживає на території РФ не надано.

Також відсутній переклад документів на мову, якою володіє відповідач, які викладені виключно українською мовою, в тому числі і копія позовної заяви. Які б за необхідності можливо було надати для ознайомлення відповідачу, який позивачем зазначений, як громадянин РФ.

Починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що РФ чинить збройну агресію проти України.

Згідно з заявою Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, опублікованою 24 лютого 2022 року вбачається, що Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин внаслідок чого Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 на сьогодні у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь не застосовуються.

З розміщеного на сайті "Укрпошти" повідомлення вбачається, що "Укрпошта" припинила доставку поштових відправлень до/з Росії та Білорусії з перших днів війни, внаслідок чого поштовий зв`язок із вказаними державами відсутній.

Водночас відсутність дипломатичного зв`язку із РФ та відсутність поштового зв`язку із РФ не є підставою для не подачі позивачем документів, які мають бути завірені належним чином та мають бути зрозумілими для відповідача, який є іноземцем і місце проживання якого зазначено не на території України та який може з ними ознайомитись в будь-який час.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху з повідомленням про це позивача і наданням йому строку для усунення зазначених недоліків сім днів з дня отримання копії ухвали - шляхом надання суду доказів про дійсне місце реєстрації та проживання відповідача на момент звернення до суду з цим позовом, з поданням належним чином завіреного перекладу позовної заяви та додатків до неї для відповідача зрозумілою для нього російською мовою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити у семиденний строк з моменту отримання копії ухвали зазначені недоліки заяви - шляхом надання суду доказів про дійсне місце реєстрації та проживання відповідача на момент звернення позивача до суду з цим позовом, з поданням належним чином завіреного перекладу позовної заяви та додатків до неї для відповідача зрозумілою для нього російською мовою.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud0427/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена лише в частині визначення розміру судових витрат до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги заявником протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії, в іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 04 січня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна