РІШЕННЯ
03 січня 2024 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Анісімової А.І., позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Нікітіної Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -
ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні.
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким вони до початку війни проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а після початку війни за адресою: АДРЕСА_2 .
03.04.2023 позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону №1058-ІV.
Проте, 07.04.2023 отримала відмову у переведенні на пенсію з втратою годувальника, оскільки не підтверджено родинні відносини між нею та померлим ОСОБА_2 .
Зазначила, що з ОСОБА_2 вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1988 року по 1994. Оскільки між ними виникали сварки у 1994 році позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Судом було ухвалено рішення про розірвання шлюбу, яке позивач зареєструвала в органах РАГСУ 21.12.1994 року. Проте, оскільки їх взаємовідносини покращилися, вони продовжували проживати разом однією сім`єю як чоловік та дружина. Фактично з моменту реєстрації розірвання шлюбу і по день смерті ОСОБА_2 їх шлюбні відносини не припинялись, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки подружжя, проводили разом відпочинок. Після смерті ОСОБА_2 вона займалась його похованням.
ОСОБА_2 отримував підвищену пенсію, саме його пенсія була основним джерелом їх існування, а тому, враховуючи відсутність документів, які підтверджують родинні стосунки між нею та померлим, для реалізації свого права на переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.
З урахуванням зазначеного, позивач просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 1994 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити, що позивач перебувала на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 08 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
05 грудня 2023 року до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, з яких вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки позивачем не було надано належних доказів на підтвердження факту проживання позивача з відповідачем однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
15 грудня 2023 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника відповідача, які є аналогічними за змістом до раніше поданих пояснень.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Нікітіна Т.Г. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила проте, що незважаючи на розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , вони продовжували спільне проживання однією сім`єю до дати смерті останнього.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, разом з тим, у письмових поясненнях просив розгляд справи провести за його відсутності.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28.01.2023 року Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 289.
03.04.2023 позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Як вбачається із відповіді Головного управління Пенсійного фонду у Миколаївській області від 07.04.2023 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки не підтверджено факту родинних відносин.
Позивач у позовній заяві зазначає про те, що після розірвання шлюбу з грудня 1994 року по день смерті ОСОБА_2 , вони продовжили проживати разом однією сім`єю, вели спільне господарство.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у паспортах громадянина України.
Фактичне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, з грудня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , день смерті ОСОБА_2 , також підтверджується фотокартками, показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які у судовому засіданні підтвердили факт проживання позивача ОСОБА_1 з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, наявність у них взаємних прав та обов`язків, ведення спільного побуту.
Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі Закон № 1058) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 36 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Згідно ч. 3 ст. 6 цього Закону № 1058 до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17.
Згідно Довідки про доходи №4945 8699 6596 1982 позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності. Сума отриманої позивачем пенсії за період з 01.11.2022 по 30.04.2023 складає 14 720,00 грн.
Померлий ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував пенсію за віком. Сума одержаної ним пенсії за період з серпня 2022 по січень 2023 складає 96 006,84 грн., що підтверджується Довідкою від 18.05.2023.
Таким чином, розмір пенсії, яку отримував ОСОБА_2 приблизно у п`ять з половиною разів перевищував розмір пенсії, яку отримувала у цей же час позивач ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1.1. Порядку, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Відповідно до п. 2.11 вказаного Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сімї, приймаються довідки або інші документи про склад сімї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
За змістом положень ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням вищевикладеного, у судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, фотокартками, та показами свідків, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу та перебування позивача на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач вимоги щодо стягнення судових витрат із відповідача не заявляв, суд не вирішує питання про їх розподіл.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 76-89, 263-265, ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу з 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 день смерті ОСОБА_2 .
Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, адреса місцезнаходження: м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б).

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 03.01.2024 року.

Повне рішення складено 05.01.2024 року.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко