ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року м. Чернівці Справа № 717/1358/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанська Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Факас А.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Туржанського В.В., дата складання повного тексту рішення не зазначена, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: зменшити розмір утримуваних з позивача аліментів, стягуваних на ОСОБА_2 , з 1/4 частин до 1/10 частин від усіх видів його заробітку; звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 31 297,80 грн.

Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26.12.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 листопада 2022 року і до досягнення дітьми повноліття та аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

Вказує, що в результаті виконання зазначеного рішення суду із його заробітної плати вираховується більше 70%.

Однак, у зв`язку із тим, що у нього помер батько, він залишився єдиним працездатним у сім`ї і утримує неповнолітню сестру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матір ОСОБА_5 , яка була працевлаштована в ПАТ «Маріупольгаз», проте доходів від підприємства не отримує через призупинення трудового договору.

Провадження №22-ц/822/68/24

Крім того, 07.07.2023 року позивач уклав новий шлюб з ОСОБА_6 , у якої є малолітня дитина, які також потребують матеріальної допомоги.

Стверджує, що є внутрішньо переміщеною особою, проживає в м. Черкаси, де власного житла не має, у зв`язку із чим винаймає житло та несе витрати на це, отже в нього змінився матеріальний стан.

На підставі наведеного та з урахуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини, просив позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача заперечувала щодо позовних вимог позивача.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються на утримання ОСОБА_2 згідно до рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2022 року по справі №717/1692/22 та визначено до стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) і до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

У задоволенні позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів - відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішеннями суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Не погоджується з висновком суду про зміну матеріального становища позивача, оскільки вважає, що обставини (внутрішньо переміщена особа, оренда житла, нова сім`я), якими обґрунтоване рішення суду, не в повній мірі перевірені.

Вказує, що позивачем не надано доказів про наявність чи відсутність доходу у ОСОБА_6 , чи стягуються аліменти на утримання доньки останнього з її батька, договір оренди житла не доводить обставину, що це єдине житло ОСОБА_1 , оскільки згідно довідки №7202- від 23.05.2022 року про взяття на облік ВТО, останній зареєстрований за іншою адресою, також не є підставою зменшення розміру аліментів утримання ним матері та сестри без належного підтвердження погіршення його матеріального стану.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч.13 ст.7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справив в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до наступного висновку.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з одруженням та необхідністю винаймати житло, оскільки він є внутрішньо-переміщеною особою, що на підставі положень ст.80 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05.05.2023 року. Від зазначеного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.17-18).

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеними особами, фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_1 (а.с.6-7, 9).

ОСОБА_1 є також внутрішньо переміщеною особою, фактичне міcце проживання/перебування АДРЕСА_2 (а.с.8).

Заочним рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26.12.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 листопада 2022 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років (а.с.47-52).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 07.07.2023 року зареєстровано шлюб (а.с.61).

У відповідності до свідоцтва про народження (повторно) у ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_7 (а.с.62).

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , що також підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.10, 53).

У ОСОБА_1 є неповнолітня сестра ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13).

З довідки №1/23 від 26.05.2023 року ПАТ «Маріупольгаз» вбачається, що ОСОБА_5 (мати позивача) працює в ПАТ «Маріупольгаз», однак починаючи з 28.03.2022 року дію трудового договору призупинено, доходів від підприємства ОСОБА_5 не отримує (а.с.69).

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 17.03.2023 року ОСОБА_1 орендує житловий будинок по АДРЕСА_3 , орендна плата складає 6 000 грн (а.с.65-68).

Згідно довідки ГУ ДСНС України в Черкаській області від 26.09.2023 року №68-7-788/68-7 03 ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 не проживає (а.с.118).

З довідки ГУ ДСНС України в Черкаській області АРЗСП №68-7-457/68-705 від 16.06.2023 року вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_1 у травні 2023 року складало: посадовий оклад 2820 грн; оклад за спеціальне звання 740 грн; надбавка за вислугу років 890 грн; надбавка за особливості проходження служби 2225 грн: премія від окладу 12 126 грн. З урахуванням сум складових грошового забезпечення після відрахування податків 12 963,28 грн перераховано на аліменти, а 5555,70 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 (а.с.63).

У ч.1 ст.75 СК України зазначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2 ст.84 СК).

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ст.84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 ст.84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх доньки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2018 року у справі № 541/1208/16-ц .

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою, винаймає житло в іншому населеному пункті, в нього на утриманні перебуває неповнолітня сестра ОСОБА_9 та матір ОСОБА_10 , трудовий договір з якою призупинено, та доходів від підприємства, на якому вона працювала, не отримує, створив нову сім`ю з ОСОБА_6 , у якої від попереднього шлюбу є малолітня дитина.

З урахуванням того, що позивач дійсно є внутрішньо переміщеною особою, винаймає житло в м. Черкаси, створив нову сім`ю, що підтверджується належними письмовими доказами, які стороною відповідача не спростовані, на що ОСОБА_1 несе матеріальні витрати, що, в свою чергу, дійсно свідчить про зміну його матеріального стану, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог процесуального закону, встановивши наведені вище обставини, дійшов вірного висновку про часткове задоволення вимоги про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання колишньої дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з 1/4 частини до 1/8 частини.

Наведені в апеляційній скарзі доводи з приводу не доведення позивачем відсутності в нього іншого житла не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, фактично стосуються переоцінки доказів, та не доведено протилежного стороною апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу в частині, яка оскаржується, без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не є спроможними.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк