ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2383/24 Справа № 216/1685/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

03 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Бондар Я.М.

Суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року позов ТОВ «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сітісервіс-КР» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 5460,02 грн., суму інфляційних збитків в розмірі 671,01 грн. та 3% річних в розмірі 246,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сітісервіс-КР» судовий збір у сумі по 721,23 грн., з кожного.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

28 грудня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року, разом з клопотаннями про звільнення від сплати судового збору та поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження зазначеного рішення суду, яка підлягає поверненню заявнику з підстав, встановлених у частині 3 статті 44 ЦПК України, з огляду на таке.

Так, матеріалами справи встановлено наступне.

23 травня 2022 року відповідач ОСОБА_1 подав першу апеляційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року (а.с.110-114, т.1).

25 травня 2022 апеляційну скаргу на зазначене судове рішення було подано іншим відповідачем ОСОБА_3 (а.с.125-134, т.1).

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи №216/1685/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Зубакова В.П., судді: Бондар Я.М., Остапенко В.О. (а.с.135, т.1).

26.05.2022 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 витребувані матеріали цивільної справи з Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, які надійшли до суду апеляційної інстанції 26.05.2022 (а.с.136, 138 т.1).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 травня 2022 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року і справу призначено до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 22 червня 2022 року (а.с.139-140, т.1).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П. від 27 травня 2022 року частково задоволена заява відповідача ОСОБА_1 , зменшено суму судового збору за подачу апеляційної скарги з 3405 грн. до 478 грн., апеляційна скарга залишена без руху для сплати судового збору (а.с.143-144, т.1).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року продовжено термін розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 до 27 липня 2022 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання іншим відповідачем ОСОБА_1 ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху (а.с.162, т.1).

27 липня 2022 ухвалою Дніпровського апеляційного суду, повторно продовжено термін розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 до 07 вересня 2022 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання іншим відповідачем ОСОБА_1 ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху (а.с.169, т.1).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року, в третє продовжено термін розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 до 28 вересня 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання іншим відповідачем ОСОБА_1 ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху (а.с.176, т.1).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, в четверте продовжено термін розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 до 26 жовтня 2022 року, у зв`язку з наявністю відомостей про отримання ОСОБА_1 копії ухвали без руху від 27.05.2022 - 23 вересня 2022 року (а.с.186-187, т.1).

30.09.2022 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на зазначене рішення суду першої інстанції (а.с.190, т.1).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року повернута скаржнику, у зв`язку з невиконанням останнім вимог ухвали без руху від 27 травня 2022 року (а.с.194-195, т.1).

25 жовтня 2022 року відповідач ОСОБА_1 , в друге подав апеляційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року (а.с.197, т.1).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року, в котре продовжено термін розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 (а.с.221-222, т.1).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П. від 03 листопада 2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для надання скаржником клопотання із зазначенням причин, які перешкодили особі оскаржити рішення у встановлений законом строк та надання доказів на підтвердження поважності цих причин (а.с.224-225, т.1).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П. від 07 грудня 2022 року частково задоволена заява відповідача ОСОБА_1 , зменшено суму судового збору за подачу апеляційної скарги з 3405 грн. до 478 грн., апеляційна скарга залишена без руху для сплати судового збору (а.с.1-2, т.2).

25 грудня 2022 року відповідач ОСОБА_1 подав третю апеляційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року (а.с. 14-28, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П. від 17 січня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржуване судове рішення, апеляційна скарга залишена без руху для сплати судового збору в розмірі 478,39 грн. (а.с.36-37, т.2).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 повернута скаржнику у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 17 січня 2023 року, тобто несплатою судового збору (а.с.57-58, т.2).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2023 року апеляційна скаргу відповідача ОСОБА_3 залишена без задоволення. Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року залишено без змін (а.с.59-62, т.2).

07 квітня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 в четверте надійшла апеляційна скарга на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року, та як завжди з клопотаннями про звільнення від сплати судового збору та поновлення пропущеного процесуального строку (а.с.93-108, т.2).

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи від 07.04.2023 визначено наступний склад суду: головуючий суддя Кішкіна І.В., судді: Агєєв О.В., Корчиста О.І. (а.с.110, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіної І.В. від 11 квітня 2023 року витребувані матеріали цивільної справи з суду першої інстанції, які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 18 квітня 2023 року (а.с.111, 113, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіної І.В. від 02 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на оскаржуване судове рішення, апеляційна скарга залишена без руху для сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн. (а.с.114-116, т.2).

15.05.2023 ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючого судді Кішкіної І.В. у зв`язку з постановленням останньою ухвали без руху від 02.05.2023 для сплати судового збору (а.с.118-119, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіної І.В. від 15 травня 2023 року відвід, заявлений ОСОБА_1 визнано необґрунтованим справа передана до канцелярії суду для автоматизованого розподілу даної справи між суддями Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про відвід судді Кішкіної І.В. (а.с120-122, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Хейло Я.В. від 17 травня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кішкіної Ірини Вікторівни відмовлено (а.с.123, 124, т.2).

19 травня 2023 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 в черговий раз надійшло клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (а.с.125-128, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіної І.В. від 22 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, продовжено строк виконання ухвали від 02.05.2023 про залишення апеляційної скарги без руху (а.с.129-131, т.2).

05.06.2023 ОСОБА_1 вдруге подав заяву про відвід головуючого судді Кішкіної І.В. у зв`язку з постановленням останньою ухвали від 22 травня 2023, якою відмовлено у звільненні від сплати судового збору та продовжено строк виконання ухвали без руху від 02.05.2023 для сплати судового збору (а.с.133, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіної І.В. від 06 червня 2023 року відвід, заявлений ОСОБА_1 визнано необґрунтованим справа передана до канцелярії суду для автоматизованого розподілу даної справи між суддями Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про відвід судді Кішкіної І.В. (а.с.134-136, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П. від 06 червня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кішкіної Ірини Вікторівни відмовлено (а.с.137, 138-139, т.2).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року визнана неподаною та повернута відповідачу, у зв`язку з невиконання ухвали без руху від 02 травня 2023 року (несплатою судового збору) (а.с144-146, т.2).

07 серпня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 в п`яте надійшла апеляційна скарга на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року, та як завжди з клопотаннями про звільнення від сплати судового збору та поновлення пропущеного процесуального строку (а.с.156-1167, т.2).

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи від 07.08.2023 визначено наступний склад суду: головуючий суддя Кішкіна І.В., судді: Агєєв О.В., Корчиста О.І. (а.с.110, т.2).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіної І.В. від 14 серпня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на оскаржуване судове рішення, апеляційна скарга залишена без руху для сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн. (а.с.169-171, т.2).

28 серпня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року (а.с.173-176).

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Кішкіної І.В. від 04 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, продовжено ОСОБА_1 строк виконання ухвали від 14 серпня 2023 про залишення апеляційної скарги без руху (а.с.178-180, т.2).

14 вересня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 подано чергове клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року (а.с.182-, т.2).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року визнана неподаною та повернута відповідачу, у зв`язку з невиконання ухвали без руху від 14 серпня 2023 року (несплатою судового збору) (а.с.187-190, т.2).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень 02 травня 2023 року ОСОБА_1 подавав касаційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2023 року в цивільній справі №216/1685/21 (малозначна справа).

Окрім того, 07 серпня 2023 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року, якою визнана неподаною та повернута апеляційна скарга ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням ухвали без руху від 02 травня 2023 року (несплатою судового збору).

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2023 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визнана неподаною та повернута скаржнику.

При цьому, суд касаційної інстанції повернув касаційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2023 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу касаційної скарги та остання залишена без руху для сплати судового збору.

В ухвалі від 15 вересня 2023 Верховний Суд зазначив: «що надані заявником відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17 квітня 2023 року та станом на 18 серпня 2023 року не дають підстав для висновку про неможливість сплати судового збору у визначеному законом розмірі на час подання касаційної скарги. При цьому інші доводи заявника, на які він посилається як на підставу для звільнення від сплати судового збору, фактично зводяться до незгоди з вирішенням цього ж питання ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року, яким Верховний Суд вже надавав оцінку».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тобто, цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Згідно положень частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За частиною другою статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У Постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №761/27076/19 (провадження №61-14448св20) зазначено, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи встановлення явної неповаги до суду чи учасників справи.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria». Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права. Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права (Постанова Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі №311/2121/19 (провадження №61-11958св20)).

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №345/2935/21 (провадження №61-2472св22).

Зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

Наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №757/61850/18-ц (провадження №61-22707св19) та від 15 липня 2021 року у справі №420/698/21 (провадження №К/9901/18953/21).

Європейський суду з прав людини застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява №67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви №61164/00 і №18589/02).

Відповідно до практики ЄСПЛ право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1статті 6 Конвенції.

При цьому Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

ЄСПЛ також вказує, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права. Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Відповідно до критеріїв, визначених ЄСПЛ, зміст цього права полягає лише в доступності особі на національному рівні засобу юридичного захисту, здатного забезпечити втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод (рішення ЄСПЛ у справах: «Зінченко проти України», заява №63763/11, «Мельник проти України, заява №72286/01, «Ухань проти України», заява №30628/02. Проте належна реалізація права за статтею 13 Конвенції не гарантує задоволення заяви, клопотання або скарги по суті, які задовольняються лише в разі підтвердження підстав для цього в межах установленої законом процедури.

Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 , скориставшись неодноразово, наданим йому правом на оскарження рішення суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху для сплати судового збору, не виконував, подавав клопотання про звільнення від сплати судового збору, які вже було вирішено в ухвалах без руху, після повернення апеляційних скарг знову подавав апеляційні скарги з тими ж самими клопотаннями про звільнення від сплати судового збору, з наданням тих самих доказів, які на його думку дають підстави для звільнення від сплати судового збору, тобто не погоджувався з висновками суду апеляційної інстанції, як і не погоджувався з висновками Верховного суду про необхідність сплати судового збору, що свідчить про явну неповагу до судів всіх інстанцій з боку відповідача, наведені вище дії, також свідчать про безпідставне перешкоджання виконанню судового рішення, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя та інтересам позивача по справі, що є зловживанням процесуальними правами та підставою у розумінні положень частини 3 ст.44 ЦПК України для повернення апеляційної скарги.

Отже, з урахуванням встановлених та наведених вище обставин справи, колегія суддів визнає дії відповідача ОСОБА_1 , зловживанням процесуальними правами, та користуючись наданим суду правом вважає за необхідне повернути відповідачу шосту апеляційну скаргу, подану ним на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року у справі №216/1685/21.

Керуючись ст.ст.44, 357 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, подану 28 грудня 2023 року повернути скаржнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: