Справа № 203/7577/23
Провадження № 2-з/0203/3/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

09 січня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2-з/0203/3/2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2023 року ТОВ «Кей-Колект» пред`явило через суд позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вказавши третіми особами приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілову Олену Анатоліївну, державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкову Тетяну Федорівну, на предмет визнання недійсним договору купівлі-продажу 49/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого 17 грудня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. із застосуванням наслідків недійсності правочину шляхом скасування права власності за ОСОБА_1 на 49/100 часток житлового будинку за вищевказаною адресою, скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. (індексний номер 557777120 від 17 грудня 2020 року), а також скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. (номер 55772812 від 17 грудня 2020 року).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2023 року зазначену цивільну справу розподілено судді Колесніченко О.В.

Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

05 січня 2024 року через канцелярію суду ТОВ «Кей-Колект» подало заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна 49/100 частин житлового будинку, літ. Б-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , в обґрунтування необхідності вжиття таких заходів забезпечення посилаючись на те, що предметом спору у зазначеній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного житлового будинку та скасування рішень про державну реєстрацію цього житлового будинку, тоді як до вирішення спору по суті відповідач ОСОБА_1 може продати, подарувати чи іншим чином відчужити спірне майно, що в подальшому істотно ускладнить ефективний захист прав позивача як іпотекодержателя вказаного об`єкту нерухомого майна.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05 січня 2024 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В. 08 січня 2024 року.

Зазначена заява підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська та за своїми змістом та формою в цілому відповідає вимогам, передбаченим ст. 151 ЦПК України, до заяви додані докази сплати судового збору у визначеному ЦПК України розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам. Для вжиття заходів забезпечення позову потрібні обґрунтовані факти, підтверджені доказами того, що ці заходи необхідно вжити. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У той же час, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Так, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 907/73/19, де Верховний Суд виснував, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18.

З огляду на це суд також враховує і правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 754/4437/18, відповідно до якого при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, предметом позову у зазначеній цивільній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу 49/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , застосуванням наслідків недійсності правочину, скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. (індексний номер 557777120 від 17 грудня 2020 року), а також скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. (номер 55772812 від 17 грудня 2020 року). Позов пред`явлений на предмет захисту прав кредитора та іпотекодержателя вказаного об`єкту нерухомого майна з підстав відсутності постанови Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29 листопада 2017 року про скасування арешту з майна боржника та відсутності будь-яких правових підстав для припинення іпотеки за рахунок якої можливе виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 на користь позивача як дійсного кредитора вказаної фізичної особи.

При цьому у даному випадку невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених майнових прав позивача як кредитора та іпотекодержателя, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі. У разі, якщо до закінчення розгляду цієї судової справи державним реєстратором будуть здійснені реєстрація правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, з огляду на що позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення законних прав та/або інтересів Товариства.

Таким чином, з урахуванням предмету та підстав позову, з яким позивач звернувсь до суду, мети забезпечення позову, зокрема, для забезпечення захисту прав позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву та забезпечити позов, шляхом заборони вчиняти певні, зокрема щодо заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно спірного нерухомого майна.

Вказаний вид забезпечення на переконання суду є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до ефективного захисту та поновлення порушених майнових прав позивача як іпетекодержателя.

При цьому, вказаний спосіб забезпечення найменш обтяжливий та не завдаватиме шкоди відповідачам, оскільки накладення заборони на проведення будь-яких реєстраційних дій спірного нерухомого майна тимчасово перешкоджає відчуженню такого майна.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України. Такі висновки судом зроблені з урахуванням висновків Верховного Суду у постано від 20 серпня 2020 року у справі № 910/6503/19.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157, 258-261, 263 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити, забезпечивши позов без вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно реєстрацію відчуження, стосовно нерухомого майна 49/100 частин житлового будинку, літ. Б-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власником якого є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копії ухвали надіслати для відома та виконання сторонам.

Виконати вжиті заходи забезпечення позову негайно в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», на підставі цієї ухвали, яка має силу виконавчого документу, незалежно від відкриття виконавчого провадження.

Пред`явити цю ухвалу про забезпечення позову до виконання строком у три роки з наступного за днем її постановлення дня. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її підписання, але з цього дня може бути оскаржена впродовж 15 днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з правом обов`язкового поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги впродовж 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали.

Повна ухвала складена 09 січня 2024 року.

Суддя О.В. Колесніченко