УХВАЛА

11 січня 2024 року

м. Київ

справа № 630/471/20

провадження № 61-16649ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 22 грудня 2021 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будівництва самочинним та зобов`язання його знести,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 22 грудня 2021 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року (надійшла до суду 22 листопада

2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 23 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху

з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано: надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

03 січня 2024 року до Верховного Суду, на усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 23 листопада 2023 року, надійшла уточнена касаційна скарга.

В уточненій касаційні скарзі заявник знову не виконав вимоги статті 389 ЦПК України.

В уточненій касаційній скарзі заявник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Із змісту уточненої касаційної скарги вбачається, що підставою касаційного оскарження є недослідження судом зібраних у справі доказів (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Однак, як і в первинній касаційній скарзі, заявник не наводить обов`язкові підстави, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України (хоча про умову їх обґрунтування прямо вказано в пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Всі доводи уточненої касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанції не дослідили або частково не дослідили зібрані у справі докази.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України,

у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки станом на 10 січня 2024 року не виконані вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду від 23 листопада 2023 року щодо необхідності зазначення конкретних підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, це перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 22 грудня 2021 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць