Провадження № 4-с/591/25/23
У Х В А Л А

08 січня 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Бистрик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу №591/11596/23 за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку»,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року представник скаржника звернувся до суду зі скаргою, яку мотивує тим, що в Зарічному ВДВС у м.Суми Пн-Сх МУ МЮ (м.Суми) постановою від 23.10.2017 року було відкрите виконавче провадження № 54919121 з примусового виконання виконавчого листа № 591/6326/16-ц, виданого 29.05.2017 року Зарічним районним судом м.Суми про стягнення боргу у розмірі 58182,19 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнського банку розвитку». В рамках виконавчого провадження було накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 . В подальшому виконавчий документ було повернуто на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а накладений арешт в рамках виконавчого провадження не знято. Станом на 13.09.2023 виконавчий лист повторно не пред`являвся. На даний час у відділі ДВС на виконанні виконавчих документів щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 немає. Постанова про повернення виконавчого документа була винесена 25.10.2018, строк повторного пред`явлення його до виконання закінчився 25.10.2021. Строк пред`явлення не було поновлено через суд. Стягувач втратив право на повторне пред`явлення виконавого документа до виконання Тому стягувач втратив право на повторне пред?явлення виконавчого документа до виконання. Факт наявності обтяження власності ОСОБА_2 є втручанням у вільне володіння майном.

Скаржником заявлено клопотання про поновлення строків звернення зі скаргою, мотивоване тим, що скаржник звертався із позовом в порядку цивільного та адміністративного судочинства з приводу зняття арешту з майна.

Просить визнати протиправною бездіяльність Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арештів з майна боржника ОСОБА_2 при поверненні виконавчого документа стягувачам у виконавчих провадженнях № 54919121, зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту з нерухомого майна ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження 28528251, зареєстроване 24.10.2018 року на підставі постанови про арешт майна боржника, ВП № 54919121, виданої 24.10.2018 року Зарічним ВДВС м.Суми ГТУЮ у Сумській області.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала із зазначених підстав. Додатково пояснила, що стягувач, володіючи інформацією про наявність заборгованості, не скористався правом на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання. У стягувача немає підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки він володіє інформацією про повернення виконавчого листа. Бездіяльність виконавчої служби полягає у незнятті арешту на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець Зарічного ВДВС у м.Суми в судовому засідання проти скарги заперечувала, мотивуючи тим, що на період воєнного стану зупиняється строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. У відділ стягувач не звертався повторно з метою виконання рішення суду.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, заяв про відкладення розгляд справи до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтею ст. 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що постановою Зарічного ВДВС у м.Суми Пн-Сх МУ МЮ (м.Суми) від 23.10.2017 року за заявою стягувача ПАТ «Всеукраїнського банку розвитку» було відкрите виконавче провадження № 5491921 з примусового виконання виконавчого листа № 591/6326/16-ц, виданого 29.05.2017 року Зарічним районним судом м.Суми про стягнення боргу у розмірі 58182,19 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнського банку розвитку».

Постановою державного виконавця від 24.10.2018 року в рамках виконавчого провадження № 54919121 було накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 .

Постановою від 25.10.2018 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, відсутністю грошових коштів, а також інших джерел доходів. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 25.10.2021 року .

Відповідно до відповіді від 30.06.2022 Зарічного ВДВС станом на 29.06.2022 виконавчий лист до відділу не пред`являвся.

У судовому засіданні 08.01.2024 судом було оглянуто матеріали справи №591/6326/16-ц та встановлено, що ухвалою від 10.02.2021 задоволено заяву ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» по справі №591/6323/16-ц за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2017 року, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 58 182,19 грн. та судових витрат в сумі 1378,00 грн. на правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

У 2023 році ОСОБА_2 оскаржив дану ухвалу. Постановою Сумського апеляційного суду від 26.12.2023 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З інформації з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, який було оглянуто у судовому засіданні, встановлено, що станом на час розгляду скарги відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 39 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 37 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону .

Згідно з частиною другою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Частиною 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Наведеною нормою визначено вичерпний перелік випадків, у яких державним виконавцем знімається накладений у межах виконавчого провадження арешт на майно у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Судом встановлено, що виконавчий лист № 591/6326/16-ц про стягнення зі скаржника коштів було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, відсутністю грошових коштів, а також інших джерел доходів. Скасування державним виконавцем арешту майна у випадку повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом не встановлено протиправності дій державного виконавця та не встановлено протиправної бездіяльності, яка полягала у незнятті арештів з майна скаржника, оскільки у державного виконавця не виникло обов?язку зняти арешт при поверненні виконавчого документа стягувачу у даному виконавчому провадженні. Відтак, скарга в частині визнання протиправними дій державного виконавця не підлягає задоволенню.

Відносно вимоги щодо зняття арешту суд зазначає таке.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 25.10.2018 виконавчий лист, виданий у справі №591/6326/16-ц був повернутий стягувачу. Враховуючи положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання розпочався з дня його повернення. Тобто такий строк закінчився через три роки після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 25.10.2021.

Судом встановлено, що 23.12.2020 ТОВ ФК «Довіра та гарантія» звернулась до Зарічного районного суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Ухвалою суду від 10.02.2021 цю заяву було задоволено.

Стягувач не звертався повторно до державної виконавчої служби в межах трирічного строку із заявою про примусове виконання рішення. Особа, якою було замінено стягувача у виконавчому провадженні також не зверталась із такою заявою. Судом встановлено, що після закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувач не звертався до суду з питання поновлення строку пред`явлення.

У 2022 році ОСОБА_2 звертався до суду зі скаргою, у якій ставив питання щодо зняття арешту з його майна, ухвалою суду, яка за наслідками апеляційного перегляду залишена без змін, відмовлено йому з тих підстав, що законом передбачено право стягувача повторно пред`явити документ до виконання та звернутися до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення.

Протягом року з дня постановлення даної ухвали стягувач не звертався до суду з приводу поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не вживав заходів та не вчиняв дій, які б свідчили про його наміри виконувати судове рішення, постановлене у справі № 591/11596/23 в примусовому порядку.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу І до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд зазначає, що тривалий арешт майна боржника за відсутності виконавчого провадження, в межах якого накладений арешт, пропущення стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, невжиття протягом розумних строків стягувачем заходів щодо поновлення таких строків та щодо примусового виконання рішення суду є невиправданим втручанням у право власника володіти та розпоряджатися власним майном. Законом України «Про виконавче провадження» передбачено накладення обмежень на майно боржника, однак ці обмеження вживаються виключно з метою забезпечення примусового виконання рішення. Продовження дії арешту майна боржника, який було накладено в межах виконавчого провадження ВП №54919121 не забезпечить досягнення мети виконавчого провадження стягнення боргу, оскільки виконавче провадження припинено.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу наведено посилання на зазначену норму та зроблено державним виконавцем висновок про відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Тобто вбачається, що сума боргу, яка стягнута судом у справі №591/6326/16-ц є меншою ніж 20 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому на майно, на яке накладено арешт, неможливо звернути стягнення в межах даного виконавчого провадження. Інше майно у боржника відсутнє.

Суд зазначає, що у випадку звернення стягувача до суду із клопотанням про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та поновлення судом такого строку, стягувач матиме право звернутися до виконавця із заявою про примусове виконання рішення суду, а виконавець не буде позбавлений права винести постанову про арешт майна боржника у новому виконавчому провадженні з примусовго виконання виконавчого листа №591/6326/16-ц

Таким чином, зняття арешту, накладеного у межах виконавчого провадження №54919121 не порушить інтересів стягувача.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов`язати відділ ДВС зняти накладений у виконавчому провадженні №54919121 арешт.

Керуючись ст. 447-448 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» задовольнити частково.

Зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження 28528251, зареєстроване 24.10.2018 на підставі постанови про арешт майна боржника, ВП № 54919121, виданої 24.10.2018 Зарічним ВДВС м.Суми ГТУЮ у Сумській області.

У іншій частині вимог відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту.

Повний текст ухвали суду виготовлено 09.01.2024.

Суддя О.О.Ніколаєнко