Справа № 594/1347/23
Провадження №2/594/27/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року

м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

представника позивача-адвоката Панченка Д.В.

представника відповідача-адвоката Когута О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Сенс Банк», звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 у розмірі 256495,13 грн станом на 09.10.2023 та судові витрати, посилаючись на те, що 09.03.2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №0. 08.12.2011 між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило ПАТ «ДельтаБанк» право вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Укрсиббанк» та фізичними особами. 09.12.2019 між ПАТ «ДельтаБанк» та АТ «Альфа банк» було укладено договір про відступлення (купівлі продаж) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДельтаБанк» відступило АТ «Альфа банк» право вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «ДельтаБанк» та фізичними особами. Відповідно до договору та чинного законодавства покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісії, нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав позичальнику грошові кошти 100000 грн на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. 12.08.2022 АТ «Альфа-Банк» змінив найменування на АТ «СенсБанк». Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальнику. На забезпечення умов кредитного договору №0від 09.03.2006 року з ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1 від 09.03.2006, згідно якого остання взяла на себе зобов`язання відповідати солідарно з позичальником ОСОБА_1 перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. У порушення вимог договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.06.2023 має заборгованість, а саме 66664,90 грн за кредитом та 189830,23 грн по відсотках, які просить стягнути з відповідачів, а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.10.2023 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, заперечує щодо їх задоволення з наступних підстав. Як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 0 від 9.03.2006 року, в той час як надав суду копію кредитного договору за № 116/64-06 від 9.03.2006 року. Із позовної заяви вбачається, що такий договір ним було укладено із ВАТ «Кредитпромбанк», а відповідно до копії наданого кредитного договору такий було укладено із «Укрсиббанком». Позивач вказує, що між «Укрсиббанком» та ПАТ «Дельта Банком» 8.12.2011 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги по кредитних договорах. Однак на підтвердження договору купівлі-продажу вказаних прав вимоги суду позивачем не надано жодних доказів, як і не надано доказів того, що до ПАТ «Дельта Банк» відійшло і право вимоги щодо саме його кредиту. Окрім того, цілком не зрозуміло, що саме було переуступлене «Укрсиббанком» ПАТ «Дельта Банку, так як у зв`язку з невиконання умов договору акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» 31 березня 2009 року звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з нього та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 116/64-06 від 9.03.2006 року. Рішенням Борщівського районного суду від 23 червня 2009 року у справі за № 2- 312/09 позовні вимоги задоволено, стягнуто з нього та ОСОБА_2 солідарно в користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 116/64-06 від 9.03.2006 року в сумі 77 881.34 грн. Дане рішення набрало законної сили 3 липня 2009 року. Таким чином, по вказаному кредитному договору, копію якого позивачем надано до позовної заяви, вже є рішення суду. Вимога позивача щодо стягнення з нього 189830.23 грн заборгованість по відсотках також не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 84 місяці - по 8 березня 2013 року включно. Відтак, у межах строку кредитування по 8 березня 2013 року він мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 9 березня 2013 року, він мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ПК України. Строк кредитування сплив 9.03.2013 року, окрім того, позичальник скористався своїм правом та пред`явив до нього позов про дострокове повернення позики. З огляду на вказане аргументи позивача про те, що він має право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, є неспроможними. Відповідно до позовної заяви на забезпечення умов виконання кредитного договору № 0 від 9.03.2006 року з ОСОБА_3 , його колишньою дружиною, було укладено договір поруки № 1 від 9.03.2006 року. Натомість, до матеріалів справи додано позивачем копію вказаного договору поруки № 1, у відповідності до якого (п.1.1) поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником всіх його зобов`язань що виникають із кредитного договору № 116/64-06 від 9.03.2006 року. Кредитодавець, а саме «Укрсиббанк» звернувся до суду за захистом своїх прав у березні 2009 року і рішенням суду його позовні вимоги було задоволено. Відповідно до змісту позовної заяви між «Укрсиббанком» та ПАТ «Дельта Банком» 8.12.2011 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Якщо ПАТ «Дельта Банк» вважав, що його право порушено, то він повинен був у встановлений законом трирічний термін звернутись до суду за захистом своїх прав, чого ним зроблено не було, а отже сплив строк позовної давності за вимогами позивача. Це ж стосується і вимог AT «Сенс Банку». До матеріалів справи позивач надав копію вимоги про усунення порушень від 3.07.2023 року, проте такої вимоги він не отримував і позивачем не надано суду доказів її отримання. На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить такі задовольнити. Вказав, що в позовній заяві допущено помилку в написанні номеру кредитного договору та назві банку.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зал судового засідання не прибули.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Когут О.В. в залі судового засідання позовні вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні у повному обсязі з підстав недоведеності позивачем права вимоги, наявності заборгованості та зважаючи на строки позовної давності.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

З досліджених письмових доказів встановлено, що 09 березня 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір №116/64-06, згідно якого банк надав позичальнику кредит у формі поновлюваної кредитної лінії в національній валюті в сумі ліміту кредитної лінії 100000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних, при цьому, за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлена в розмірі 19,5 річних, з кінцевим терміном повернення 08.03.2013.

Згідно додатку №1 до кредитного договору №116/64-06 від 09.03.2006 графіку погашення кредиту, сума кредиту становить 100000 грн термін кредитування 84 місяці, відсоткова ставка 18%. Сума щомісячного платежу 1190,48 грн дата погашення 10.04.2006-08.03.2013 роки.

На забезпечення вищевказаного договору, 09.03.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язалась перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_1 всіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникають із кредитного договору №116/64-06 від 09.03.2006, які існували на момент укладення цього договору, так і тих, які можуть виникнути в майбутньому.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 червня 2009 року (справа №2-312/09), стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно в користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №116/64-06 від 09.03.2006 в сумі 77881,34 грн, з яких: основний борг на 19.03.2009 57142,72 грн, прострочений борг за період з 09.03.2006 по 18.03.2009 9522, 18 грн, прострочені проценти з 09.03.2006 по 18.03.2009 9593,93 грн, а також 808,81 грн сплаченого судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні ст.517 ЦК України.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги до відповідачів за кредитним договором №116/64-06.

Так на обґрунтування зазначеного, що 08.12.2011 року відбулась переуступка права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПАТ «ДельтаБанк» до кредитних договорів укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та фізичними особами, в тому числі щодо кредитного договору №116/64-06 від 09.03.2006 відповідача ОСОБА_1 , позивачем не надано та нічим не підтверджено.

За договором про відступлення права вимоги №2098/К від 09.12.2019 року ПАТ "ДельтаБанк" відступає шляхом продажу АТ "Альфа-Банк" права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, зазначених у Додатках №№ 1-5 до цього Договору. Відповідно до п. 2.2 цього Договору Новий кредитор в день укладення цього Договору, але не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись; право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, оплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку № 5 до цього Договору.

30.11.2022 змінено найменування банку АТ "Альфа-Банк" на АТ «СенсБанк», що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивачем не надано Додатку № 5 до договору про відступлення права вимоги №2098/К від 09.12.2019 року і не підтверджено відступлення права вимоги за кредитним договором №116/64-06 від 09.03.2006 в частині права вимоги виконання зобов`язання за Основним договором про стягнення грошових коштів та сплати процентів.

Позивачем надано Додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги №2098/К від 09.12.2019 року в якому зазначено, що разом з відступленням Прав вимоги до Боржників одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, договорами застави, договорами поруки, які визначені цим Реєстром. Дійсно під № 39 Додатку № 1 зазначено прізвище позичальника ОСОБА_1 та відображено предмет іпотеки житловий будинок в с. Горошова Борщівського району Тернопільської області. В цьому додатку не відображено суму боргу ОСОБА_1 , право вимоги на яку набуває АТ "Альфа-Банк".

З розрахунку заборгованості за кредитом у гривні слідує, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем АТ «Сенс Банк» за договором №0 від 09.03.2006 станом на 28.06.2023 становить 256495,13 грн, з яких 66664,90 грн заборгованість за кредитом та 189830,23 заборгованість по відсотках. Період нарахування відсотків 09.12.2019 28.06.2023.

Доказами, які б підтверджували наявну заборгованість та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі (правовий висновок Верховного Суду, Постанова від 16.09.2020 року, справа №200/5647/18).

Такими доказами можуть бути документи про рух коштів на рахунку, виписка з рахунку.

А тому, наданий позивачем розрахунок не може бути належним і допустимим доказом виниклої заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором.

Відповідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Суд враховує, що первинний кредитор АКІБ «УкрСиббанк» скористався своїм правом дострокового повернення кредиту і 23 червня 2009 року судом винесено рішення про стягнення в його користь з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором №116/64-06 від 09.03.2006 в сумі 77881,34 грн, в тому числі 66664 грн 90 коп., як основний борг.

Таким чином, позивач всупереч вимог ч.1 ст.81 ЦПК України не довів обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог.

Враховуючи встановлені обставини в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до відповідачів ОСОБА_1 ОСОБА_2 не підлягають до задоволення.

Понесені судові витрати в справі, пов`язані зі сплатою судового збору в дохід держави при подачі позову в суд, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 11, 516, 517, 525, 526, ч.1 ст.527, ст.530, ст.598, 610-612, 623,1050, 1054 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерного товариства «Сенс Банк», місцезнаходження м.Київ, вул. Велика Васильківська,100, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , жителька с. Горошова Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 09 січня 2024 року.

Головуючий Чир П.В.