КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №642/7673/21
Провадження № 2/552/275/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
секретаря судового засідання Лихошвай А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири,-
ОСОБА_1 звернулась в Ленінський районний суд м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири посилаючись на те, що 14.09.2021 року квартира АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності була залита. Відповідно до акту залиття складеного комісією КП «Жилкомсервіс» дільниці № 62, 14.09.2021 року о 03 год.10 хв. із квартири АДРЕСА_2 , відбулося залиття холодною водою квартири АДРЕСА_3 . Залиті стеля площею 35 м2, стіна площею 68 м2. В результаті залиття шпалери набрякли та відшарувалися від стін на стелі. Також залита підлога площею 35 м2, електрична проводка та вийшла з ладу світлодіодна люстра. Крім того, внаслідок залиття постраждали килимове покриття, меблі в кімнаті - стіл, диван та домашні речі, набухли дверна коробка, відшарувалися відкоси 14 м2, деформований фріз на стелі 24 м2. Від залиття постраждали кухня, коридор, спальня та ванна кімната. Згідно висновку комісії залиття квартири сталося внаслідок недбалого поводження з холодною водою або виходу з ладу внутрішньо квартирної розводки системи холодного водопостачання або водовідведення квартирі АДРЕСА_4 , яка розташована поверхом вище. Залиття сталося з вини відповідача, яка є власником кв. АДРЕСА_5 . Відповідач не допустила членів комісії до своєї квартири, а тому точну причину залиття встановити не вдалося. Згідно звіту про оцінку майна розмір матеріального збитку нанесеного внаслідок залиття водопровідною водою квартири позивача складає 30 560 грн., який просить стягнути з відповідача на її користь. Ситуація з залиття квартири завдала позивачу емоційних страждань та порушила душевну рівновагу, призвело до вимушеної зміни звичайного ритму життя в негативну сторону. Позивач хвилювалась про збереження своїх речей та вартості ремонту. Моральну шкоду оцінює в 10 000 грн., яку просила стягнути, а також судові витрати.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року відкрито провадження по справі.
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова за Київським районним судом м. Полтави.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2023 року справа прийнята до провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи в його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома.
Відповідно до довідки від 04.12.2022 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Полтави розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_2 в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідача, остання вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились з ухаленням заочного рішення.
Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є однією із співвласників квартири АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 є власником кв. АДРЕСА_5 .
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Відповідно до акту про залиття від 14 вересня 2021 року , який складений комісією у складі начальника дільниці № 62 КП «Жилкомсервіс» Андрієнко О.В., інспектора дільниці № 62 КП «Жилкомсервіс» Сущенко М.І., майстра дільниці № 62 КП «Жилкомсервіс» Єрьоменко В.В. , склали даний акт обстеження квартири АДРЕСА_1 . Встановлено, що 14.09.2021 року в 3 год. 10 хв. із квартири АДРЕСА_2 відбулося залиття холодною водою в квартирі АДРЕСА_3 . Залиті стеля площею біля 35 м2, стіна площею біля 68 м2. Шпалери набрякли та відшарувалися від стін на стелі. Також була залита підлога площею 35 м2, залита електрична проводка та вийшла з ладу світлодіодна люстра, а також залито килимове покриття площею 9 м2, меблі в кімнаті - стіл, диван та домашні речі, набухли дверна коробка та двері, відшарувалися відкоси 1,4 м2, деформований фріз на стелі 24 м2. Залиття відбулось у кухні, коридорі,кімнаті та у ванній кімнати. Висновки: залиття сталося з недбалого поводження з холодною водою або виходу з ладу внутрішньоквартирної розводки системи холодного водопостачання або водовідведення у квартирі АДРЕСА_4 , що стало причиною залиття квартири АДРЕСА_3 . Власниця квартири АДРЕСА_4 членам комісії двері не відчинила. Акт підписаний членами комісії та позивач ознайомлена з його змістом.
Наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири за адресою: АДРЕСА_6 , сталося з вини власника квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_2 .
Позивач вказує на те, що внаслідок залиття квартири їй було заподіяно майнову шкоду в розмірі 30 560 грн.
В обґрунтування розміру заподіяної шкоди матеріали справи містять звіт про оцінку майна від 20.10.2021 року, відповідно до якого вартість величини матеріального збитку складає 30 560 грн.
Відповідно до норм ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судом приймаються зазначені вище докази на підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 30 560 грн.
Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов до переконання, що позивачем підтверджено факт заподіяння їй майнової шкоди в розмірі 30 550 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок залиття квартири, належної їй на праві власності, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, перенесла емоційні страждання, була порушена її душевна рівновага, що тягне за собою моральні переживання.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг душевних страждань, які вона зазнала в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд дійшов до висновку, що моральна шкода у розмірі 10 000 грн. є доведеною та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ч.2 цієї статті визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., 908 грн., а всього 1 816 грн..
Крім того, позивач зазнала витрат, пов`язаних з проведенням оцінки майна в розмірі 4 500 грн., що підтверджується договором № 12/10/2021 від 20.10.2021 року, актом прийому-передачі робіт(послуг) по незалежній оцінці від 04.11.2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 4/2021 від 01.11.2021 року на суму 4 500 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на загальну суму 6 316 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 30 560 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. , судові витрати у розмірі 6 316 грн., а всього 46 876 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий Ж.В. Кузіна