Єдиний унікальний номер судової справи 462/9545/23
Номер провадження 2/462/48/24
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

04 січня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Рух справи.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гришко І. І., 05.12.2023 року (вх. № 26062) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований у системі «Електронний суд» 05.12.2023 року) із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у якій просить суд:

1) визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частки наступних об`єктів нерухомого майна:

- нежитлове приміщення, загальною площею 66,00 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 117,70 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 130,50 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 120,60 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;

- житлове приміщення, загальною площею 51,80 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 104,90 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_7 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 73,10 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_8 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 50,30 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_9 ;

- квартира АДРЕСА_10 .

2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька фармацептична компанія» (; місцезнаходження: 69118, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 4-Б, прим. 8);

3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 500 000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтенд» (; місцезнаходження: 69067, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 53, прим. 61-64, 66-67);

4) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Приватного підприємства «Львівська фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 79017, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, буд. 54, прим. 2);

5) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 355 000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Фарма» (; місцезнаходження: 69004, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 4Б, прим. 8-А);

6) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 500 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренка, буд. 13-А, прим. 12);

7) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 49 500 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ля Гранд» (; місцезнаходження: 69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренка, буд. 13-А, прим. 5);

8) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світова фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 115, кв. 25);

9) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 115, кв. 25) в сумі 500 грн. 00 коп.;

10) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 750 000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма Люкс» (; місцезнаходження: 69004, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158);

11) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Приватного підприємства підприємство «Азовська фармацевтична компанія «Здрава» (; місцезнаходження: 69004, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 4-Б, прим. 8-А);

12) здійснити розподіл судових витрат відповідно до вимог законодавства України, документи на підтвердження розміру яких будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 05.12.2023 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі.

Відповіді на вказані запити надійшли до суду 03.01.2024 року.

Суд перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що справа не підсудна Залізничному районному суду м. Львова, виходячи з наступного.

Щодо територіальної юрисдикції (підсудності).

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом підсудності.

Відповідно до положень ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Вказане правило загальної підсудності (за місцем знаходження відповідача) діє у всіх випадках, коли закон не обумовлює інше стосовно конкретного виду справ.

Коли відповідачем є громадянин фізична особа, то позови пред`являються до суду за місцем його проживання «actor seguitur forum rei». Такий принцип організації підсудності отримав назву принципу інтересу: особа, зацікавлена у захисті свого права, звертається до того суду, на території юрисдикції якого знаходиться відповідач. Але відповідає цей принцип не стільки інтересам заявника, скільки інтересам відповідача. Пред`явлення позову не тотожно його правомірності, а отже, невиправдане утруднення прав та свобод відповідача неприпустимо. Пред`явлення позову за місцем проживання відповідача створює сприятливі умови для захисту його прав та інтересів у спірних правовідносинах з позивачем, оскільки самим пред`явленням позову він поставлений у скрутніше становище за позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єкта підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Так, згідно отриманої судом 03.01.2024 року на запит інформації відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у Львівській області не значаться зареєстрованими.

Згідно з ч. 6 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Приписами ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За змістом ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Суд враховує ч. 4 ст. 263 ЦПК України якою передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20) правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду № 404/3167/18 від 19.01.2022 року, у постанові Верховного Суду у справі № 910/6644/18 від 09.09.2020 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10647/18 від 07.07.2020 року.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви основна частина майна подружжя, яка підлягає поділу, знаходиться у межах Запорізької області (м. Запоріжжя), сукупна вартість якого перевищує вартість майна, яке знаходиться у Залізничному районі м. Львова.

Окрім цього, суд звертає увагу, що згідно рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2012 від 19.09.2012 року (справа № 1-8/2012) щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 61 СК України, в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 61 СК України, треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 30 ЦПК України якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою, суд приймає до уваги, що згідно позовних вимог, а саме (п. 3) позивач просить про компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтенд» (; місцезнаходження: 69067, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 53, прим. 61-64, 66-67), зазначаючи при цьому, що розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 5 000 000 грн. 00 коп.

Відповідно місцезнаходження основної частини майна та об`єкта, вартість якого є найвищою, не відноситься до територіальної підсудності Залізничного районного суду м. Львова.

Підсумки.

Так, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Стаття 32 ЦПК України передбачає, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Приймаючи до уваги викладене, дослідивши і оцінивши юридичну природу спірних правовідносин, з метою дотримання правил підсудності та додержання як вимог національного процесуального законодавства, так і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на «суд, встановлений законом», суд дійшов висновку про необхідність направлення даної цивільної справи за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 27, 28, 30, 31, 32, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд -

постановив:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя передати за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя (69000, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 65).

Копію ухвали невідкладно направити позивачу - для відома.

Передачу справи на розгляд вказаного суду за встановленою підсудністю здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко