Провадження № 2-о/643/457/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді - Майстренко О.М. , за участі секретаря Риндич О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : Четвертий відділ державної РАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту смерті про уточнення рішення суду від 26.12.2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням суду від 26.12.2023 року заяву ОСОБА_1 було задоволено та встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала та була зареєстрована: АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Плотавець Корочанського району, Білгородської області, Росія.

Відповідно до ст.269 ЦПК України, питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

В мотивувальній частині рішення судом помилково зазначено наступні абзаци, які підлягають виключенню:

«Відповідно до ч. 1 ст. 317ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території.»

«Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascuand Others v. Moldovaand Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.»

«Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.»

«Згідно з ч. 4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.»

Крім того, виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на «Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Також в резолютивній частині рішення суду виключити наступний абзац:

«Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.»

Доповнити мотивувальну частину рішення наступним абзацом:

«Враховуючи, що факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала та була зареєстрована: АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Плотавець Корочанського району, Білгородської області, Росія зареєстровано у Російській Федерації, однак, витребувати документи, що підтверджують цей факт не можливо, у зв`язку з розірванням дипломатичних відносин між державами Україна та Російська Федерація.»

Оскільки виключення вказаних абзаців та доповнення мотивувальної частини рішення не впливає на зміст ухваленого рішення та не змінює його суть, вказані описки підлягають виправленню.

На підставі наведеного та керуючись ст.269 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

Уточнити рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2023 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : Четвертий відділ державної РАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту смерті та вважати правильним:

З мотивувальної частини рішення виключити наступні абзаци:

«Відповідно до ч. 1 ст. 317ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території.»

«Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascuand Others v. Moldovaand Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.»

«Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.»

«Згідно з ч. 4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.»

Крім того, виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на «Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Також з резолютивної частині рішення суду виключити наступний абзац:

«Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.»

Кім того, доповнити мотивувальну частину рішення наступним абзацом:

«Враховуючи, що смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала та була зареєстрована: АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Плотавець Корочанського району, Білгородської області, Росія зареєстрована у Російській Федерації, однак, витребувати документи, що підтверджують цей факт не можливо, у зв`язку з розірванням дипломатичних відносин між державами Україна та Російська Федерація.»

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова з дня отримання її копії.

Суддя Майстренко О.М.