1Справа № 335/7307/23 8/335/3/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Печерей О.С.,

за участю

стягувача - ОСОБА_1 ,

боржника - ОСОБА_2 ,

представника боржника - адвоката Железняк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2023, яким стягнуто з неї на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2023, яким стягнуто з неї на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 07.08.2023, і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 просить переглянути вказаний судовий наказ за нововиявленими обставинами на підставі п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, та відмовити у його видачі.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 послалась на таке.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується вказане свідоцтвом про його народження серія НОМЕР_1 від 16.10.2013 р.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2020 року у справі № 336/7018/19 шлюб між сторонами розірваний.

При розгляді справи про розірвання шлюбу питання про місце проживання дитини не вирішувалось.

Після розпаду сім`ї у листопаді 2018 року ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 стала проживати у придбаному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 - у належній йому на праві спільної власності квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, з часу припинення сімейних відносин син ОСОБА_3 постійно проживав з ОСОБА_2 , суперечок з вказаного приводу між батьками не виникало.

Проте, в квітні 2022 р. ОСОБА_1 став вимагати від ОСОБА_2 оформити документи про проживання дитини з ним, при цьому запевняв, що фактично дитина залишиться проживати зі мною. Такі дії ОСОБА_1 пов`язані з тим, що 03.09.2020 року він уклав Контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України, який діє дотепер. Після початку російсько-української війни 24.02.2022 року ОСОБА_1 став вчиняти цілеспрямовані дії для відібрання у мене дитини з метою уникнути направлення до зони бойових дій. Так, 23.06.2022 року він безпідставно отримав повторне свідоцтво про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 , хоча первісне свідоцтво втрачене не було і знаходиться у ОСОБА_2 .

Далі, 17.08.2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини з ним (справа № 335/4131/22), яка 20.09.2022 року була залишена без розгляду Диканським районним судом Полтавської області. До липня 2023 року ОСОБА_2 не було відомо про подання ОСОБА_1 зазначеного позову.

Надалі ОСОБА_1 повторно, 09.06.2023 р., подав позовну заяву про визначення місця проживання дитини з ним до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яка була направлена за підсудністю спочатку до Дергачівського районного суду Харківської області, а наразі - до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (№ 335/5024/23). У вказаній справі ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Вказана справа по суті не розглянута, місце постійного проживання дитини з одним з батьків не визначено.

Використовуючи формальну реєстрацію місця проживання дитини за адресою його реєстрації: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 без відома, згоди та участі ОСОБА_2 , 22.05.2023 року отримав Розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 146р про визначення місця проживання дитини з ним. У зазначеному розпорядженні викладені неправдиві відомості.

10.06.2023 року, ОСОБА_1 обманним шляхом забрав сина у ОСОБА_2 ніби на прогулянку і до цього часу не повернув його додому.

Оскільки добровільно вирішити проблему повернення сина додому не вдається, питання визначення місця проживання дитини розглядається судом.

Викладене свідчить, що ОСОБА_1 використовує дитину у своїх цілях.

Оскільки аліменти на утримання дитини стягуються на користь того з батьків, з яким постійно проживає дитина за відсутності спору про це, до істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі на час розгляду справи (приховані від суду заявником), належать такі:

наявність в провадженні суду нерозглянутою по суті цивільної справи № 335/5024/23 про визначення місця проживання дитини за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ;

інформація про місце реєстрації ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 є неналежним та спірним документом, який відображає не проживання, а реєстрацію дитини за вказаною адресою;

докази фактичного проживання дитини з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Син ОСОБА_3 лише тимчасово періодично гостював за зареєстрованим місцем проживання батька та був викрадений у ОСОБА_2 10.06.2023 року.

Відтак, на думку ОСОБА_2 , оскільки на час видачі оспорюваного судового наказу вона була позбавлена можливості повідомити суд про наявність на розгляді у Дергачівському районному суді Запорізької області справи щодо визначення місця проживання дитини, і ці обставини не були відомі суду, хоча могли вплинути на оцінку обставин справи та наявність підстав для видачі судового наказу, такі обставини слід вважати нововиявленими.

При цьому, за ствердженням ОСОБА_2 сама наявність між сторонами спору про визначення місця проживання дитини виключає можливість видачі судового наказу про стягнення аліментів з одного з батьків, а відповідні вимоги мають бути заявлені і розглянуті в порядку позовного провадження.

23.11.2023 було відкрите провадження у справі, визначений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.

11.12.2023 до суду надійшов письмовий відзив ОСОБА_1 на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, із запереченнями проти її задоволення.

В обґрунтування заперечень ОСОБА_1 послався, зокрема, на те, при поданні заяви про видачу судового наказу він надав письмові докази, якими підтверджувався як факт проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком за адресою АДРЕСА_3 , де дитина і зареєстрована, так і факт наявності спору між батьками про визначення місця проживання дитини. При цьому ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою за адресою АДРЕСА_4 , та фактично проживаючи у м. Запоріжжя за різними адресами, не зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа, а надані нею документи нібито на підтвердження факту проживання дитини разом з нею, в тому числі Акти проживання від 22.10.2022 та від 24.07.2023, містять завідомо для неї неправдиві відомості.

11.12.2023 від представника ОСОБА_2 , адвоката Железняк Л.В., надійшла письмова відповідь на відзив, суть якої зводиться до того, що, на думку представника заявника, ОСОБА_1 не є особою, яка має право вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів через наявність судового спору про визначення місця проживання дитини, а давати оцінку всім його доводам немає необхідності та можливості через їх суцільну необґрунтованість, нелогічність та плутанину.

В судовому засіданні 21.12.2023 представник заявника, адвокат Железняк Л.В., підтримала доводи, покладені в основу заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими. Зокрема, представник заявника наполягала на тому, що нововиявленою, тобто істотною обставиною, яка не була відома і врахована судом під час видачі судового наказу, є те, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, що дитина не проживала і не проживає з батьком постійно, а лише тимчасово, що стало наслідком дій самого ОСОБА_1 , який обманом забрав і залишив дитину у себе.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.12.2023 заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що дитина зареєстрована і протягом тривалого часу проживає разом з ним, перебуває на його утриманні, в тому числі на час видачі оспорюваного судового наказу, тоді як ОСОБА_2 вихованням і утриманням дитини не займається, постійно змінює місце фактичного проживання, і тому наявність вказаного спору про визначення місця проживання дитини не може бути підставою для скасування судового наказу.

Також ОСОБА_1 повідомив, що не наполягає за задоволенні раніше поданих заяв про витребування доказів і виклик свідків.

04.01.2024 від сторін надійшли додаткові пояснення по суті питання щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, та докази на їх обґрунтування.

Так, адвокат Железняк Л.В. надала копію Постанови Запорізького апеляційного суду від 14.09.2023 у справі № 335/6949/22, якою була залишена в силі Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 про скасування судового наказу, виданого 22.10.2022, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , за нововиявленими обставинами. За ствердженням представника заявника, судовими рішеннями у справі № 335/6949/23 між тими самими сторонами щодо того самого предмету встановлена неможливість видачі судового наказу у разі наявності спору між батьками щодо місця проживання дитини.

ОСОБА_1 у своїх додаткових поясненнях послався на те, що за його зверненням до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження за фактом надання ОСОБА_2 завідомо підробленого документу - Акту проживання від 24.07.2023. Крім того, посилання ОСОБА_2 на неправдивість відомостей, викладених у Розпорядженні голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 146р від 22.05.2023 про визначення місця проживання дитини з батьком, нічим не підтверджується, оскільки це розпорядження не є скасованим і продовжує бути чинним. При цьому ОСОБА_2 станом на час видачі оспорюваного судового наказу знала як про вказане розпорядження, так і про наявність судового спору про визначення місця проживання дитини, і тому ці обставини не можуть вважатись нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України.

В судовому засіданні 04.01.2024 заявник ОСОБА_2 та її представник, адвокат Железняк Л.В., підтримали викладені письмово доводи, наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 , звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, діяв недобросовісно, а справжньою його метою є створення умов для звільнення від військового обов`язку нібито через необхідність догляду за дитиною. Для цього ОСОБА_1 фактично викрав дитину, отримавши обманим шляхом розпорядження органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини разом з ним, звернувшись при цьому до суду з позовом про визначення місця її проживання разом із собою. Знаючи про незгоду ОСОБА_2 з такими його діями, і приховавши це від суду, ОСОБА_1 спочатку добився скасування раніше виданого судового наказу про стягнення з нього на користь матері дитини аліментів на утримання останньої, а потім звернувся до суду із заявою про видачу такого судового наказу вже на його користь.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 04.01.2024 наполягав на відсутності підстав для скасування оспорюваного судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки ним було надано не спростовані іншою стороною докази того, що дитина протягом тривалого часу проживає разом з ним і перебуває на його утриманні. Він дійсно до цього сам звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання разом з ним, але не тому, що дитина фактично проживала з матір`ю, а саме через те, що ОСОБА_2 оспорювала цей факт, і звернулась у жовтні 2022 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на її користь, подавши суду недостовірні відомості про місце проживання дитини.

Заслухавши пояснення учасників справи і дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив такі обставини.

27.10.2022 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 про стягнення з заявника на користь стягувача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття та стягнення на користь держави судового збору у розмірі 248 грн. 10 коп.

09.06.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд вказаного судового наказу за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що дитини зареєстрована і фактично проживає разом з ним. Того ж дня ОСОБА_1 подав до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із собою, який в подальшому був переданий за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області, а з нього - до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 вказаний судовий наказ був скасований за результатами його перегляду за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 .

Підставою скасування того судового наказу стало те, що при видачі вказаного судового наказу суд виходив з того, що інформація про те, що щонайменше з 25.10.2022 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 проживає і буде проживати з матір`ю (заявником), має достовірний характер.

В той же час, з наданих ОСОБА_1 документів випливає, що згода між батьками малолітнього ОСОБА_3 щодо його місця проживання відсутня, але водночас малолітній ОСОБА_3 проживав на час звернення ОСОБА_2 про видачу судового наказу разом (тобто станом на 25.10.2022) з батьком.

Так, відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру за № від 12.07.2019 року, ОСОБА_1 має місце реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , з 06.02.2007 року.

З Витягу з Реєстру територіальної громади від 12.01.2023 року, випливає, що адреса місця проживання ОСОБА_3 , з 29.10.2019 року, є АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту складеного ОСББ «Яценка 16А» б/н від 04.07.2022 року, в квартирі АДРЕСА_2 проживають з 30.10.2019 року: ОСОБА_1 , син - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_6 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14.09.2023 у справі № 335/6949/22 було залишено без змін Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 про скасування судового наказу від 27.10.2022.

Разом з цим, 07.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення на його користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 надав такі докази на підтвердження факту реєстрації та безпосереднього проживання дитини разом із собою:

витяг з Державного реєстру речових прав за індексним номером витягу:333007243 від 22.05.2023 року, згідно до якого, квартира за адресою АДРЕСА_2 , являється власністю ОСОБА_1 ;

довідку про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру за № від 12.07.2019 року, згідно до якої ОСОБА_1 має місце реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , з 06.02.2007 року;

Витяг з Реєстру територіальної громади від 12.01.2023 року, відповідно до якого адреса місця проживання ОСОБА_3 , з 29.10.2019 року, є АДРЕСА_2 .;

Акти ОСББ «Яценка 16А» б/н від 04.07.2022 року, 10.05.2023 року, з яких вбачається склад мешканців квартири АДРЕСА_2 , з 30.10.2019 року, а саме: заявник - ОСОБА_1 , його син - ОСОБА_3 , його мати - ОСОБА_6 ;

Акт обстеження умов проживання складеного Відділом по Вознесенському району служби (управління) у справах дітей ЗМР б/н від 29.06.2022 року, відповідно до якого, син заявника проживає разом з ним;

Висновок оцінки потреб сім`ї, складеного Запорізьким міським центром соціальних служб за номером соціальної картки № 118 від 09.05.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 проживає разом з батьком;

Акт обстеження умов проживання складеного Відділом по Вознесенському району служби (управління) у справах дітей ЗМР б/н від травня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Довідку від 04.05.2023 року, видану головою ОСГК «Граніт» Довголенко С., відповідно до якої, за адресою АДРЕСА_6 , проживають ОСОБА_7 зі своєю родиною, а не ОСОБА_2 з дитиною;

Заяву ОСОБА_7 від 04.05.2023 року, з якої вбачається, що останній є власником будинку АДРЕСА_6 , який нікому в оренду не здавав і не здає;

Розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Возесенівському району від 22.05.2023 року № 146р, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , разом з батьком ОСОБА_1 ;

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 про скасування судового наказу від 27.10.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Крім іншого, у заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 повідомив, що після розірвання шлюбу дитина постійно проживає разом з батьком, і на підставі усної домовленості з ОСОБА_2 на час його відряджень тимчасово залишається у матері. Після того, як ОСОБА_2 на підставі надання суду недостовірних даних про фактичне місце проживання дитини разом із собою отримала судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, він подав заяву про скасування вказаного судового наказу за нововиявленими обставинами та одночасно звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, який переданий на розгляд Дергачівського районного суду Харківської області.

09.08.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя на підставі вказаних вище документів був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Оцінюючи доводи учасників справи щодо перегляду вказаного судового наказу за нововиявленими обставинами, суд виходить з такого.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Станом на день видачі оспорюваного судового наказу малолітньому ОСОБА_3 виповнилось повних дев`ять років.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» в редакції, чинній станом на 29.10.2019 (день реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 ), реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 6 того ж Закону у тій же редакції, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, факт реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації його батька ОСОБА_1 презюмує факт згоди на це зі сторони матері дитини, ОСОБА_2 .

Слід також враховувати, що станом на час видачі оспорюваного судового наказу є чинним Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021, який запровадив та розмежував такі поняття, як декларування місця проживання особи та реєстрація місця проживання особи.

Так, відповідно до приписів вказаного Закону, особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) (ч. 1 ст. 4); громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні (ч. 1 ст. 5); задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників (ч. 3 ст. 5).

Із сукупності наведених правових норм випливає, що зареєстроване місце проживання особи, в тому числі дитини, може бути не єдиним фактичним місцем її проживання, однак, за відсутності відомостей про інше, презюмується таким.

Таким чином, для видачі судового наказу про стягнення аліментів з одного з батьків необхідним і достатнім є наявність доказів, що підтверджують факт походження дитини від певної особи, а також факт того, що дитина проживає з тим із батьків, хто звернувся із заявою про видачу судового наказу.

Судовий наказ передбачає безспірність вимог та у наказному провадженні презумюється, що заявником-стягувачем подано достовірні документи. Зокрема, у справі про видачу судового наказу про стягнення аліментів, що дитина проживає та знаходиться на утримання саме заявника.

Отже, при видачі вказаного судового наказу суд виходив з того, що згідно наявних у справі доказів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , принаймні з 30.10.2019 зареєстрований і фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , і що ця інформація має достовірний характер.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника.

Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин (пункти 2 і 3 частини 2 статті 423 ЦПК України).

В контексті цієї справи, з урахуванням наведеного вище, істотною обставиною, яка могла би вплинути на висновок суду про наявність чи відсутність підстав для видачі судового наказу, могла бути раніше не відома інформація про те, що малолітній ОСОБА_3 проживає не з батьком ОСОБА_1 , а з матір`ю або взагалі з іншою особою.

Однак ОСОБА_2 , подаючи заяву про перегляд судового наказу від 09.08.2023 за нововиявленими обставинами, не лише не спростувала факт проживання сина з батьком на час видачі судового наказу, а й підтвердила, що це відбувається принаймні з 10.06.2023. При цьому її ствердження про нібито викрадення дитини батьком у цей день жодними доказами не підтверджується.

Зі всього нагромадження доводів, якими обґрунтована заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу, слід зробити висновок, що всі вони зведені до посилання на один факт, - що станом на 09.08.2023 між сторонами існував і продовжує існувати спір про визначення місця проживання дитини, про що суду не було відомо.

Однак наявність такого спору не є в даному випадку нововиявленою обставиною, оскільки суду було відомо про такий спір із змісту заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 та її представника фактично полягають у проханні переоцінити докази, оцінені судом у процесі розгляду справи, а також оцінити докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, що прямо заборонено приписами ч. 4 ст. 423 ЦПК України.

Суд виходить з того, що оспорювання місця проживання дитини одним з батьків не звільняє його від обов`язку брати участь в утриманні дитини до вирішення спору, тому судовий наказ був виданий попри наявність відомостей про такий спір, оскільки вони не спростовують презумпцію того, що дитина фактично проживає за місцем реєстрації разом із батьком, і що вона почала проживати там за згодою матері.

Більше того, з тих же мотивів судовий наказ не міг би бути скасований навіть у разі, якщо суду дійсно не було б відомо про існування спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, оскільки вирішальним при цьому все одно факт проживання дитини з одним з батьків. В даному випадку - з батьком, ОСОБА_1 .

Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.

Також слід взяти до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Отже, очевидним є те, що боржник ОСОБА_2 , подавши заяву про перегляд судового наказу від 09.08.2023 за нововиявленими обставинами, не лише не довела наявність таких обставин, але й обрала спосіб захисту, який не відповідає характеру її прав, які вона вважає порушеними, оспорюваними або невизнаними.

Суд також відхиляє посилання представника заявника, адвоката Железняк Л.В., на те, що судовими рішеннями у справі № 335/6949/23 між тими самими сторонами щодо того самого предмету встановлена неможливість видачі судового наказу у разі наявності спору між батьками щодо місця проживання дитини.

Так, Постановою Запорізького апеляційного суду від 14.09.2023 у справі № 335/6949/22 дійсно констатовано, що між батьками існує спір про визначення місця проживання дитини, але при цьому сформульовано висновок, що це унеможливлює видачу судового наказу саме на користь ОСОБА_2 , і саме тому, що презумпція факту проживання дитини за місцем її реєстрації разом з батьком не була спростована матір`ю.

Отже, підстав для скасування судового наказу від 09.08.2023 на користь ОСОБА_1 суд не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 259-261, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2023, яким стягнуто з неї на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2023, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 07.08.2023, і до досягнення дитиною повноліття, - залишити в силі.

Повний текст ухвали складений 05.01.2023.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії повного тексту ухвали.

Суддя М.М. Мінаєв