Справа № 680/591/23
№2/680/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Яцини О.І.,

з участю секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який поданий її представником адвокатом Солов`єм Олександром Васильовичем, до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 5/9 частин домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом із нею був зареєстрований та проживав батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із частини вказаного домоволодіння, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 12 квітня 1989 року, що видане виконавчим комітетом Новоушицької районної ради.

Позивачка є спадкоємцем за заповітом від 04 грудня 2013 року та у встановлений строк подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька.

Однак, постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на домоволодіння у зв`язку із тим, що у спадковому майні не виділена частка померлого спадкодавця.

Погосподарський двір за вказаною адресою у 1991 році складався із ОСОБА_4 (голова двору), ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_5 (онуки).

Таким чином, кожному із них, як члену колгоспного двору, належало право власності на 1/3 частини домоволодіння.

ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , тому на момент своєї смерті йому належала частка 2/3 у праві власності на домоволодіння.

Окрім того, ОСОБА_2 є непрацездатною особою, спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Їх сестра ОСОБА_6 спадщину не прийняла.

Отже, розмір частки, при спадкуванні за законом, після смерті ОСОБА_4 складає 2/3:3=2/9, тоді розмір обов`язкової частки, що належать ОСОБА_7 складатиме 2/9:2 = 1/9.

За таких обставин, розмір частки, яку позивач успадковує після смерті батька становитиме 2/3-1/9=5/9.

Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про таке, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.10 на звороті).

Згідно із запису у погосподарській книзі № 7 за 2001-2005 роки за погосподарським номером особовий рахунок НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , рахувалися: голова двору ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8 на звороті, 10).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

На день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.13).

ОСОБА_4 заповів усе своє майно позивачці (а.с.14).

На праві особистої власності ОСОБА_4 належав житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належав до колгоспного двору (а.с.16, 18).

ОСОБА_4 належали земельні ділянки: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,55 га для ведення особистого селянського господарства, ділянка приватизована не була, кадастровий номер не присвоювався (а.с.15 на звороті).

Позивачка є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11, 12, 43, 44).

Загальна вартість нерухомого майна в АДРЕСА_1 , становить 99265,00 гривень (а.с.9).

Із матеріалів спадкової справи № 2/2023 заведеної після смерті ОСОБА_4 видно, що із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 . Також, до нотаріуса подав заяву про прийняття спадщини ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом. ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частки, а ОСОБА_2 отримав свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частки майна, яка належало ОСОБА_4 , а саме: земельних ділянок та неодержаної пенсії (а.с.38-66).

Із матеріалів спадкової справи № 98 видно, що після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса подав заяву ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримав свідоцтва на земельну ділянку та грошові заощадження (а.с.91-100).

Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що не виділена частка спадкового майна спадкодавця у колгоспному дворі (а.с.17).

Вказана відмова нотаріуса стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам (ч. 1 ст. 112 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно зі ст. 123 ЦК УРСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВС України N 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» (885-12 ) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкове майном є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не його останнім членом; відповідачі по справі проти задоволення позовних вимог не заперечують, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявами, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Зібрані по справі докази вказують, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину. До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 серед іншого входять 5/9 частини житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 , відповідач цілком визнає позовні вимоги та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , який поданий її представником адвокатом Солов`єм Олександром Васильовичем, до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом право власності на 5/9 частин домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку та веранди, літньої кухні та двох сараїв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Суддя О. І. Яцина