Справа № 219/3406/21
Провадження № 2/229/126/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 січня 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Жаріної Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом з урахуванням уточнених позовних вимог, представник позивача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будівництва, загальною площею 0,1621 га, та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,2500 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки та відповідача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина. Ще за життя спадкодавець згідно з договором дарування жилого будинку від 29 травня 2002 року, подарував позивачці у дар жилий будинок зі спорудами та побудовами АДРЕСА_1 . Але питання про земельну ділянку, на якій розташований цей житловий будинок, та земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку на момент укладення договору вирішено не було. Про це позивачці стало відомо лише після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки за життя померлому ОСОБА_4 належала земельна ділянка, загальною площею 0,4121 га, а саме: для будівництва індивідуального житлового будівництва, загальною площею 0,1621 га, та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,2500 га, які розташовані в селищі Калініна Калінінської сільської ради Бахмутського району Донецької області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 134693, який був виданий померлому ОСОБА_4 Калінінською сільською радою народних депутатів 29 жовтня 2001 року, то позивачка вважає, що має законне право на цю земельну ділянку як власник житлового будинку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 лютого 2021 року державним нотаріусом Другої бахмутської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, надані для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які залишилися після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Вказані обставини стали підставою для звернення позивачки до суду із цим позовом.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 21 жовтня 2022 року № 61 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Артемівського міськрайонного суду Донецької області за Дружківським міським судом Донецької області.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу передано головуючому судді Дубовику Р.Є.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_4 (а.с. 17-18).

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Калініна Артемівського району Донецької області (а.с. 7).

Згідно з копією договору дарування жилого будинку від 29 травня 2002 року, посвідченого завідуючим Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1786, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 жилий будинок зі спорудами та побудовами АДРЕСА_2 та розташований на земельній ділянці (а.с. 9).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 134693 від 29 жовтня 2001 року, ОСОБА_4 , який проживає у АДРЕСА_2 , на підставі рішення Калінінської сільської Ради народних депутатів від 18 серпня 1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,4121 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території селища Калініна Калінінської сільської ради. Землю передано для індивідуального житлового будівництва 0,1621 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,2500 га (а.с. 8).

Вказані земельні ділянки зареєстровані у Державному земельному кадастрі: 1) земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер :02:000:0090, цільове призначення 01.03 Для ведення особистого селянського господарства; 2) земельна ділянка площею 1,1621 га кадастровий номер :02:000:0091, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 11-14).

Зі змісту постанови державного нотаріуса Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицької Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 лютого 2021 року видно, що позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, надані для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які залишилися після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тих підстав, що ОСОБА_1 була подана заява про відмову від прийняття спадщини (а.с. 19).

Відповідно до листа № 557/01-16 від 20 травня 2021 року, завідувач Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицька Л.А. повідомила, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрито спадкову справу, про що також надала суду інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64806183 від 20 травня 2021 року, згідно з якою 04 березня 2015 року видано свідоцтво про право на спадщину серії НАК № 242402, номер у спадковому реєстрі 57182924 (а.с. 31-32).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачка є власницею жилого будину зі спорудами та побудовами АДРЕСА_2 .

Підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим, будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За приписами ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У частині другій цієї статті зазначено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 та від 16.10.2019 у справі № 164/409/17, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Таким чином, оскільки позивачка є законним власником житлового будинку зі спорудами та побудовами АДРЕСА_1 , тому суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будівництва, загальною площею 0,1621 га (кадастровий номер :02:000:0091), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовна заява ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачкою право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,2500 га (кадастровий номер :02:000:0090), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Таким чином, оскільки позивачка до спливу 6 місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_4 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, інші законні підстави для визнання за позивачкою право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,2500 га (кадастровий номер :02:000:0090) - відсутні, тому суд дійшов висновку, що вимога позивачки в цій частині є необґрунтованою, а тому позов задоволенню в цій частині не підлягає.

Керуючись ст. ст. 206, 263, 264, 265, 268, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1621 га (кадастровий номер :02:000:0091), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належала раніше ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Дружківським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик