Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9690/23
Номер провадження 2/711/47/24
УХВАЛА

Іменем України

про залишення позовної заяви без руху

09 січня 2024 року суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Демчик Р.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на його частку, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на її частину.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчику Р.В

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд враховує наступне.

Так, з автоматизованої системи документообігу придніпровського районного суду м. Черкаси вбачається, що 18.10.2022 року ОСОБА_1 зверталася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із аналогічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на її частину (справа №711/5218/22, провадження № 2/711/182/23).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2023 року позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

У рішенні від 14грудня 2011року №19-рп/2011Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд та обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки, виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховний Суд в постанові від 31 січня 2019 року в справі №753/21967/15-ц.

Отже, саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, в позовній заяві зазначена ціна позову 658260 грн., яка визначена згідно консультації ПП «Ажіо» №407/22 від 19.09.2022 року, згідно якої ймовірна ринкова вартість частки квартири АДРЕСА_1 становить 658260 грн.

Відповідно до ст. 176 ЦПК України Ціна позову - це грошовий вираз майнових вимог позивача. У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна.

Отже, вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості.

Разом з тим, вказана вартість спірного майна, була визначена станом на 19.09.2022 року при зверненні 18.10.2022 року ОСОБА_1 до Придніпровського районного суду м. Черкаси із аналогічним позовом до ОСОБА_2 (справа №711/5218/22, провадження № 2/711/182/23).

Із вказаним позовом позивач звернулася до суду 25.12.2023 року, а тому ціна позову повинна бути визначена саме на момент звернення до суду із вказаним позовом.

Також, до позовної заяви не додано документи про сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, що не відповідає вимогам ч.4 ст. 177 ЦПК України, що вбачається з наступного.

Так, до позовної заяви додано дублікат чека від 09.10.2023 року з якого вбачається, що 09.10.2022 року о 14:49 ОСОБА_1 здійснено сплату судового збору в сумі 4560 грн. та дублікат чека від 09.10.2023 року з якого вбачається, що 11.10.2022 року о 15:45 ОСОБА_1 здійснено сплату судового збору в сумі 2000 грн.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що вказані суми судового збору були сплачені ОСОБА_1 при зверненні 18.10.2022 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси із аналогічним позовом до ОСОБА_2 (справа №711/5218/22, провадження № 2/711/182/23), що підтверджується оригіналами вказаних чеків, які знаходяться в матеріалах цієї цивільної справи .

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що при зверненні до суду із вказаним позовом позивачем взагалі не сплачений судовий збір.

Згідно ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення без руху.

Керуючись ст. 133, 175, 177, 185 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на його частку - залишити без руху.

Надати позивачу для виправлення зазначених в ухвалі недоліків заяви строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. В. Демчик