Справа № 500/784/17
Провадження № 6/500/32/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року місто Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, який накладено згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 500/784/17, провадження № 6/500/32/17.

Заявник в своїй заяві пояснив, що 4 грудня 2023 року, він звернувся до Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області із заявою в якій виклав обставини та проханням про винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження №46652171 від 24.02.2015 з примусового виконання постанови від 25.06.2014 року №191/164-п, виданої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про стягнення на користь держави штрафу в сумі 43848.00 грн. і постанови про закінчення виконавчого провадження №46652874 від 24.02.2015 року з примусового виконання постанови від 25.06.2014 року №190/163-п, виданої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про стягнення на користь держави штрафу в сумі 54810.00 грн. та про зняття всіх існуючих обмежень стосовно мене, зокрема в частині мого тимчасового обмеження виїзду за кордон.

12 грудня 2023 року, він отримав лист від Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області від 12 грудня 2023 року №74822 з повідомленням про відсутність на примусовому виконанні вищезазначених постанов та з інформацією про те, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено здійснення будь-яких виконавчих дій по завершеним виконавчим провадженням.

Суд дослідивши заяву ОСОБА_1 та матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 виклав правову позицію, яка полягає у наступному, «тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи, який застосовується лише наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення».

Вимогою ст.41-43 Конституції України можливість боржника щодо відшкодування заборгованості пов?язана із правом володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, правом на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом та право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Вимогою ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність грошових коштів звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків та примусовій реалізації, порядок яких визначений Інструкцією про проведення виконавчих дій.

Відсутність боргових зобов`язань, суд визнає за обставину для задоволення заяви про скасування заборони ОСОБА_1 виїзду за кордон України.

Керуючисьст.259-260ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , встановлене ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2017 року по справі № 500/784/17.

Копію ухвали направити до Державної прикордонної служби України для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду В.М.Швець