Справа № 128/4260/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого - судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , 1/2 частка якого відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1988, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 23 травня 1987 року № 167, належала колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Інша 1/2 частка вказаного будинку належить позивачу.

Двір, в якому знаходиться 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1988 та записів в погосподарських книгах за 1991-1995 роки, відносився до категорії колгоспних.

Головою двору була ОСОБА_2 , членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року згідно з записами в погосподарській книзі були ОСОБА_2 - голова двору, та ОСОБА_3 - чоловік голови двору.

Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , набули ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з діючим на той час Законом України «Про власність» від 15.04.1991, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів

Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/4 (1/2 :2).

Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 підтверджується записами в погосподарських книгах.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її чоловік, батько позивача - ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, оскільки вступив в оперативне управління спадковим будинком, проживав та продовжив проживати після її смерті в частині будинку, приймав участь в похоронах дружини, поточних ремонтах будинку, обробляв земельну ділянку, був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем в даній частині будинку.

Однак, свої спадкові права на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті своєї дружини батько у нотаріуса не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (1/4 частка житлового будинку належала батькові як члену колгоспного двору і 1/4 частка житлового будинку належала йому в порядку спадкування за законом після смерті дружини - ОСОБА_2 ).

Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину, немає.

Спадщину після смерті батька позивач прийняла відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, оскільки вступила в оперативне управління спадковим будинком, проживала та продовжує проживати після смерті батька в будинку, організувала поховання батька, підтримує будинок в належному стані, періодично проводить в ньому поточні ремонти, обробляє земельну ділянку, зареєстрована в будинку.

Таким чином, позивач має право на спадкове майно, а саме: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

Однак оформити у нотаріуса спадкові права після смерті батька на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 позивач не має змоги, оскільки 1/2 частка даного житлового будинку відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1988, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 23 травня 1987 року № 167, належала колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Крім того, вказане свідоцтво не підписане головою виконкому та не скріплене печаткою.

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 22.09.2023 № 1473/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки в наданому свідоцтві № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок зазначено, що 1/2 частка жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_3 , і в наданому свідоцтві № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок відсутній відбиток гербової печатки виконкому Парпуровецької сільської ради народних депутатів та підпис посадової особи.

За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 100,9 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., який складається з: житлового будинку «А», веранди «а-1», ганку, веранди «а-2», ганку, сараю «Б», погріба «п/Б», сараю «Г», прибудови «г», вбиральні «Ж», сараю «З», воріт № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3, криниці № 4, огорожі № 5, підпірної стіни № 6.

В судове засідання представник позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Байдак В.Г. не з`явилися, попередньо надавши суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити.

Представник відповідача Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, попередньо надіслав суду заяву, в якій справу просить розглянути в його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13.12.2016 (а.с.12, 14 - 15).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , 1/2 частка якого відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1988, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 23 травня 1987 року № 167, належала колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 16).

Інша 1/2 частка вказаного будинку відповідно до свідоцтва № 158 про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1988, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 23 травня 1987 року № 167, витягу з Державного реєстру речових прав та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить позивачу (а.с. 17).

Двір, в якому знаходиться 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1988 та записів в погосподарських книгах за 1991-1995 роки (а.с. 24 - 48), відносився до категорії колгоспних.

Головою двору була ОСОБА_2 , членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року згідно з записами в погосподарській книзі були ОСОБА_2 - голова двору, та ОСОБА_3 - чоловік голови двору.

Станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , набули ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з діючим на той час Законом України «Про власність» від 15.04.1991, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів

Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/4 (1/2:2).

Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , підтверджується записами в погосподарських книгах, які слід визнавати в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, та свідоцтвом № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1988, виданим на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 23 травня 1987 року № 167.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її чоловік, а батько позивача - ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, оскільки вступив в оперативне управління спадковим будинком, проживав та продовжив проживати після її смерті в частині будинку, приймав участь в похоронах дружини, поточних ремонтах будинку, обробляв земельну ділянку, був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем в даній частині будинку.

Однак, свої спадкові права на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті своєї дружини батько у нотаріуса не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 12.09.2000 (а.с. 13).

Після батька позивача відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (1/4 частка житлового будинку належала батькові як члену колгоспного двору і 1/4 частина житлового будинку належала йому в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_2 ).

Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після батька, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (а..с 14 - 15), інші спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці за заповітом, які б мали право на спадщину - відсутні.

Спадщину після смерті батька позивач прийняла відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, оскільки вступила в оперативне управління спадковим будинком, проживала та продовжує проживати після смерті батька в будинку, організувала поховання батька, підтримує будинок в належному стані, періодично проводить в ньому поточні ремонти, обробляє земельну ділянку, зареєстрована в будинку, що підтверджується актом від 09 жовтня 2023 року, довідкою Сокиринецького старостинського округу від 09 жовтня 2023 року №04-10/332, копіями погосподарських книг (а.с. 21 - 22, 24 - 48).

Таким чином, позивач має право на спадкове майно, а саме: 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 22.09.2023 № 1473/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки в наданому свідоцтві № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок зазначено, що 1/2 частка жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_3 , і в наданому свідоцтві № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок відсутній відбиток гербової печатки виконкому Парпуровецької сільської ради народних депутатів та підпис посадової особи (а.с. 73 - 75).

Дані правовідносини також регулюються:

ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом;

відповідно до ч.1 ст. ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті;

ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За даних обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 100,9 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., який складається з: житлового будинку «А», веранди «а-1», ганку, веранди «а-2», ганку, сараю «Б», погріба «п/Б», сараю «Г», прибудови «г», вбиральні «Ж», сараю «З», воріт № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3, криниці № 4, огорожі № 5, підпірної стіни № 6.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО