УХВАЛА

05 січня 2024 року

м. Київ

справа № 381/1943/19

провадження № 61-12863ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2023 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строку для усунення недоліків щодо подання нової редакції касаційної скарги, в якій зазначити в чому полягає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з вказівкою на випадки, передбачені статтею 389 ЦПК України; подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження.

Копію ухвали Верховного Суду від 14 вересня 2023 року направлено заявнику двічі за адресою, зазначеною ним у касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте, вказані поштові відправлення повернулися до Верховного Суду без вручення адресату (заявнику) із поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Інформація від ОСОБА_1 про зміну адреси місця проживання (перебування, знаходження) чи адреси, на яку йому слід направляти повідомлення щодо розгляду його скарги, до суду не надходила.

Ініціювавши судовий розгляд справи, заявник насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З часу подання у серпні 2023 року касаційної скарги, ОСОБА_1 ініційованим ним провадженням (скаргою) не цікавився, заяв, клопотань до Верховного Суду не подавав.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У зв`язку з зазначеним вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 14 вересня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху заявником не виконано, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року вважати неподаною і повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара