Провадження № 2/522/1388/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 січня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 10 000,00 доларів США основного боргу та 773,42 Долари США трьох відсотків річних шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25.11.2019 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, а також судові витрати.

У позовній заяві позивач вказує на те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 10 серпня 2023 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку загального позовного провадження. Відповідачу надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Підготовче судове засідання призначено на 12.09.2023 року.

У підготовче судове засіданні, що відбулося 12.09.2023 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Підготовче судове засідання було відкладено на 10.10.2023 року.

У підготовче судове засідання, що відбулося 10.10.2023 року з`явився представник позивача. Відповідач не з`явився в підготовче судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 09.11.2023 року.

У судове засідання, що відбулося 09.11.2023 року з`явився представник позивача. Відповідач не з`явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Судом поставлено питання про відкладення судового засідання у зв`язку з першою неявкою відповідача у судове засідання. Представник позивача проти відкладення не заперечував.

Судове засідання було відкладено на 14.12.2023 року.

У судове засідання, що відбулося 14.12.2023 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чиином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

25 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, за яким ОСОБА_2 було передано грошові кошти, у розмірі 10 000,00 Доларів США, а той в свою чергу зобов`язався повернути їх у строк до 25 листопада 2020 року, що підтверджується копією договору позики грошей (а.с.4).

В якості забезпечення виконання зобов`язання за договором позики грошей від 25 листопада 2019 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 листопада 2019 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із вимогою, у якій вимагав у тридцяти денний строк з моменту отримання вимоги повернути кошти, які ОСОБА_2 отримав внаслідок укладання 25.11.2019 року договору позики грошових коштів із урахуванням трьох відсотків річних, а у разі, якщо останній не виконає зобов`язання, воно буде забезпечено шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.11). Факт направлення ОСОБА_3 вимоги підтверджується описом вкладення та квитанція про надіслання листа (а.с.12).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст.546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У ч.ч. 1,3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на зміст ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15 (провадження 61-10125св21) сформулював правові висновки у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, де вказав, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133, від 18 квітня 2022 року № 259, від 18 травня 2022 року № 341, від 12 серпня 2022 року № 573, від 7 листопада 2022 року № 757, від 6 лютого 2023 року № 58, від 01 травня 2023 року № 254, від 26 липня 2023 року № 451, а також від 06.11.2023 № 734, яким строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до Закону від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розділ VI «Прикінцеві положення» Закону «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Верховний Суд вказав, що оскільки, на момент скасування Верховним Судом попередніх судових рішень у зв`язку з порушенням норм права та ухвалення нового рішення воєнний стан в Україні триває, виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на електронних торгах зупинено на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Так, у Постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 209/2032/14-ц вказано, що відмовляючи у виселенні відповідача з іпотечного житла, апеляційний суд хоча і врахував, що ОСОБА_1 на праві власності належать інші житлові приміщення, проте помилково вважав, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку із зупиненням дії статті 40 Закону України «Про іпотеку». Верховний Суд дійшов переконання про необхідність ухвалення нового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та зупинення виконання постанови Верховного Суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Тобто, чинне законодавство допускає можливість задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте, виконання такого рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає зупиненню на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Щодо розміру заборгованості, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі N 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Так, основна сума заборгованості за договором позики становить 10 000,00 Доларів США.

В той же час, у договорі позики грошей від 25.11.2019 року вказано, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути грошову суму у розмірі 10 000,00 Доларів США в строк до 25.11.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У ч.2 ст.625 ЦК України зазначається про те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.18 Перекінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

26 листопада 2020 року є тим днем, коли було допущено прострочення виконання зобов`язання, а тому, три відсотки річних за неналежне виконання грошового зобов`язання на думку суду підлягають нарахуванню в період з 26.11.2020 року по 23.02.2022 року.

Період прострочення - з 26.11.2020 по 23.02.2022.

Кількість днів прострочення - 454.

Сума заборгованості 10 000,00 Доларів США.

Розмір трьох відсотків річних ((10 000*3)/100/366)*454 = 372,13 Долара США.

У ч.ч.1-2 ст.533 ЦК України зазначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно статті 36 закону України «Про Національний банк України», Національний банк розраховує та оприлюднює офіційний курс гривні до іноземних валют, облікову ціну банківських металів.

Так, станом на момент прийняття рішення, тобто, на 12.01.2024 року, офіційний курс долара США по відношенню до гривні становив 37,9982 за один долар США.

Таким чином, сума заборгованості за договором позики грошей від 25.11.2019 становить 379 982,00 гривень (10 000*37,9982).

Розмір трьох відстотків річних за прострочення виконання зобов`язання, а саме договору позики грошей від 25.11.2019 року становить 14 140,27 гривень (372,13*37,9982).

Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 10 000,00 доларів США основного боргу та 372,13 Долари США трьох відсотків річних шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25.11.2019 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Щодо вимоги позивача про стягнення суми сплаченого судового збору суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 4 051,00 гривень.

Згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 05.08.2023 року, ОСОБА_1 сплатив 4 051,00 гривень в якості судового збору (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, на думку суду, пропорційною розміру задоволених позовних вимог підлягатиме стягненню сума судового збору у розмірі 3 898,68 гривень.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Представник позивача разом із позовною заявою було подано квитанцію до прибуткового касового ордера №89 від 02.08.2023 року.

Водночас представник позивача не надав суду, будь яких інших доказів, що підтверджували б витрати на професійну правничу допомогу, зокрема: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підстав і вище викладеного суд вважає що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 133, 137, 141, 175, 178, 187, 263-265 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за договором позики грошей від 25.11.2019 року у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США (що станом на момент прийняття рішення становить 379 982 (триста сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 00 (нуль) копійок), а також три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 372,13 Долари США (що станом на момент прийняття рішення становить 14 140 (чотирнадцять тисяч сто сорок) гривень 27 (двадцять сім) копійок) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25.11.2019 року, предметом якої є квартира АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму сплаченого судового збору у розмірі 3 898 (три тисячі вісімсот дев`яносто вісім) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок.

Зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 12 січня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.

12.01.2024