Провадження № 2-др/344/12/24
08 січня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Пастернак І.А.
секретаря Устинської Н.С.
27.12.2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Щеглов Є.С. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн та витрат за проведення експерного дослідження в розмірі 8 000 грн. Просив такі витрати стягнути з позивача на його користь.
Представник відповідача подав заяву, про розгляд заяви без його участі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 року року у задоволенні позову В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 15/02-008310 від 09.08.2001 року; скасування державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер :03:0026067, площею 0,0583 ГА, розташована за адресою АДРЕСА_1 ); скасування реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0583 га, кадастровий номер :03:0026067, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; визнання об`єкта нерухомого майна (гараж), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - самочинним будівництвом; усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання знести самочинно збудований нерухомий об`єкт - гараж, за власний рахунок ; стягнення судових витрат - відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.12.2023 року рішення Івано-Франківського міського суду залишено без змін.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 19.01.2023 року подавалась заява про долучення до матеріалів справи розрахунку суми судових витрат по справі та документів підтверджуючі дані витрати.

Отже, на підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_1 , надано розрахунок суми судових витрат, договір про правової допомоги від 20.01.2022 р. укладеного між адвокатом Щегловим Є.С. та Васковець Д.С., додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 20.01.2022 року, в якій пунктом 1 визначено, що на виконання умов договору про надання правової допомоги клієн зобов`язаний сплати адвокату гонорар в розмірі 15 000 грн.

Надання правової допомоги підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №3 від 20.01.2022 року про оплату 15 000 грн. за надання правової допомоги.

Отже, витрати відповідача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимими доказами.

Верховний Суд у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020 приходить до висновку, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд мас виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд враховує, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від позивача не надходило.

Таким чином, враховуючи складність справи, і обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_6 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.133ЦПК України до судових витрат також відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, між авокатом Щегловим Є.С. та судовим експертом Максимчин А.Д. 04.02.2022 року було укладено договір про проведення експертного дослідження.

26.04.2022 представник відповідача ОСОБА_1 подав до суду Висновок №04/02-22 експертого земельно-технічного дослідження від 14.02.2022 року.

Як вбачається з копії квитанції до прибутковго касового ордера №7 від 28.04.2022 року відповідачем ОСОБА_1 відшкодовано адвокату Щеглову Є.С. витрати по проведенню експертизи в розмірі 8 000 грн.

Таким чином, оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося в межах судового процесу, судом взято його до уваги, в задоволенні позову відмовлено, при цьому судом не вирішено дане питання при ухваленні рішення, відтак наявні підстави для відшкодування відповідача витрат у розмірі 8 000 грн. за підготовку експертного висновку.

Керуючись статтями 133, 137, 139, 141, 247, 263-265, 270 Цивільного процесуального кодексу України, су

В И Р І Ш И В :

Ухвалити додаткове рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 15/02-008310 від 09.08.2001 року; скасування державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер :03:0026067, площею 0,0583 ГА, розташована за адресою АДРЕСА_1 ); скасування реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0583 ГА, кадастровий номер :03:0026067, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; визнання об`єкта нерухомого майна (гараж), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - самочинним будівництвом; усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання знести самочинно збудований нерухомий об`єкт - гараж, за власний рахунок ; стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень та витрати за проведення експерного дослідження в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.