Єдиний унікальний номер 341/2701/23
Номер провадження 2/341/114/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

за участю секретаря судового засідання Гомерди Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна», (юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2) до ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

У грудні 2023 року до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» в особі представника за довіреністю, адвоката Крюкової М. В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електронним Договором № 5387414 про надання банківських послуг від 16.01.2022 у розмірі 56228,35 гривень, судових витрат у розмірі 2147,00 гривень та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,0 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 5387414 про надання споживчого кредиту в розмірі 15000,0 гривень строком на 30 днів за процентною ставкою 1,90%. Дата повернення кредиту 15.02.2022. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4 договору, п. 1.4. кредитного договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК`Контрактовий дім» про зарахування на вказану картку суми коштів у розмірі 15000,0 гривень.

У зв`язку з веденням воєнного стану, а також з метою урегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, ТОВ Авентус Україна» прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 до 30.04.2022, за усіма кредитними договорами.

У період з 01.05.2022 до 10.06.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Однак, 05.07.2022 за ініціативою ТОВ Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання усіх нарахованих відсотків у сумі 15675,0 гривень та надання можливості виконання боргових зобов`язань строком до 12.07.2022. Проте відповідач цією можливістю не скористався.

12.07.2022 відповідач свої зобов`язання перед товариством не виконав щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, а також не уклав угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим вказаний кредитний договір був автопролонгований, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних дні. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК» «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом надіслання на його електронну адресу, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

На цей час у відповідача перед новим кредитором утворилась заборгованість в сумі 42595,0 гривень, яка складається з: 15000,0 гривень тіло кредиту; 27595,0 гривень - сума процентів за користування кредитом.

На підставі наведеного, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором, судових витрат та витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

11.12.2023 судом направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації ОСОБА_1 . Відповідь на запит до суду надійшла 13.12.2023 (а. с. 85). Ухвалою суду від 14.12.2023 провадження по справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на 10.01.2024 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача, адвокат Крюкова М. В. подала клопотання про судовий розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, поштове повідомлення повернулось із відміткою "адресат відсутній за указаною адресою".

У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22, провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Як установлено судом, 16.01.2022 ТОВ «Авентус Україна» з ОСОБА_1 строком на 30 днів уклали електронний договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 5387414 на суму 15000,0 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, за яким позичальник зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у цьому договору. Строк дії договору визначено 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з пунктом 1.1.Договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється під час входу споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефона споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідно до пункту 1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000,0 грн. Строк кредиту 30 днів (пункти 1.3.-1.4 Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, знижена процентна ставка становить 0,95 % в день (пункти 1.5.1.-1.5.2 Договору). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 24079,41 % річних, за зниженою ставкою 2013,43 % річних. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 23550,0 грн, за зниженою ставкою 19275,0 грн.

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (пункт 2.1 Договору).

Відповідно до пункту 10.6 Договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства, зазначений в цьому Договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше, ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Тобто, в даному випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Прийняті на себе зобов`язання за Договором ТзОВ «Авентус Україна» виконало у повному обсязі та перерахувало на картку відповідача кредитні кошти у розмірі 15000,0 грн.

12.07.2022 відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів перед товариством не виконав, а також не уклав угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку із чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів.

19.06.2023 між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, за умовами якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за Договором.

Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Так, у Договорі містяться конкретні умови використання кредитних коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідач ознайомився і які прийняв шляхом підписання відповідного договору.

Отже, суд встановив, що відповідач був ознайомлений з указаними у Договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодився.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований невиконанням з боку ОСОБА_1 умов Договору від 16.01.2021 № 5387414 про надання споживчого кредиту, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 56228,35 грн, з яких: 15000,0 грн сума заборгованості за кредитом, 27595,30 грн - сума процентів за користування кредитом, 11798,85 грн - інфляційні витрати, 1834,50 грн - три відсотки річних.

Відповідач відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже, позивач довів, що право вимоги кредитора за Договором на цей час належить ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на підставі договору факторингу від 19.06.2023 № 19.06/23-Ф.

Враховуючи наведене, принципи змагальності і диспозитивності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх задоволення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина третя статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: копією договору від 07.07.2022 № 07/07-2022 про надання правової допомоги; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копією звіту про надання правової допомоги згідно з договором від 07.07.2022 № 07/07-2022 та копією розрахунку за надання правової допомоги за договором.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу на заявлену та підтверджену доказами суму.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 280,284,354,355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором від 16.012022 № 5387414 про надання споживчого кредиту у розмірі 56228,35 грн, з яких: 15000,0 грн - сума заборгованості за кредитом, 27595,30 грн - сума процентів за користування кредитом, 11798,85 грн - інфляційні витрати, 1834,50 грн - три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,0 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2147,20 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА