Справа № 948/1888/23
Номер провадження 2/948/12/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Кравець С.В.,

за участю секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачем укладений договір розподілу природного газу, який відповідає Типовому договору, є публічним та однаковий для всіх споживачів і є договором приєднання. Фактом приєднання відповідача до умов договору є повернення підписаної заяви-приєднання.

З 01.01.2020р. розподілено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар, та оплату за послугу з його розподілу. За постановами НКРЕКП встановлені тарифи за розподіл газу щомісяця, водночас з 01.01.2021р. замовлена річна потужність об`єкта споживача природного газу не може бути меншою: за: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Отже, згідно укладеного договору боржнику нараховувалося: з 01.01. по 01.07.2020р. 37, 13 грн, з 01.07. по 31.12.2020р. 42, 60 грн, з 01 по 31.01.2021р. 60, 61 грн, з 01.02.2021р. 55, 89 грн, з 01.01.2022р. 55, 26 грн, з 01.01.2023р. 55. 26 грн, які слід сплачувати до 20 числа місяця в якому надаються послуги відповідно до п. 6.6 Договору.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 2 369, 53 грн, яка виникла станом на 01.10.2023р. та судовий збір.

Відзив

В установлений судом строк відповідач направила відзив на позов в якому просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що дійсно будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , належить їй на праві спадщини після померлих батьків, але в будинку більше 5 років ніхто не проживає, газом не користується, з боку позивача послуги не надавалися та ніхто їх не отримував.

Також зазначає, що позивач посилається на тарифи затверджені постановами НКРЕКП, які не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, що суперечить ст. 117 Конституції України, а тому відповідно до ст. 8, 19 Конституції не підлягають застосуванню.

Крім цього, позивач не надав доказів того, що він володіє газотранспортною системою в с. Селещина Полтавського району (а.с.31).

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

30.10.2023р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.22).

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження отримала 11.12.2023р. (а.с.26), в установлений судом 15-денний строк направила відзив на позов.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що 05.03.2019р. відповідач ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) щодо приватного будинку розташованого в АДРЕСА_1 , (а.с.9).

Як видно з Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, договір є публічним (п.1.1.), його умови є однаковими для всіх споживачів (п.1.2.) та є договором приєднання на невизначений строк. Фактом приєднання є вчинення споживачем будь-яких дій, зокрема: надання підписаної заяви-приєднання, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3.) (а.с.6-8).

З даних картки абонента ОСОБА_1 вбачається, що їй щомісячно нараховувалося: з 01.01. по 30.06.2020р. 37, 13 грн, з 01.07. по 31.12.2020р. 42, 60 грн, з 01 по 31.01.2021р. 60, 61 грн, з 01.02.2021р. по 30.10.2023р. 55, 26 грн, двічі здійснений перерахунок на 7, 30 та -0, 21 грн (а.с.10).

Згідно картки фактичного споживання з січня по грудень 2020 року обсяг за газовий рік становив 390, 81 грн, з січня 2021 року по жовтень 2023 року обсяг за газовий рік становить 314, 00 куб.м, які діляться на 12 рівних частин щороку, що складає щомісяця 32, 57, 26, 17 та 26, 166 м. куб, відповідно (а.с.11).

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 01.01. по 30.06.2020р. відповідачу слід сплачувати щомісячно 37, 13 грн, з 01.07. по 31.12.2020р. 42, 60 грн, з 01 по 31.01.2021р. 60, 61 грн, з 01.02.2021р. по 30.10.2023р. 55, 26 грн, оплата за вказаний період не здійснювалася (а.с.12).

27.06.2023р. позивач направив відповідачу претензію про сплату боргу в розмірі 2 148, 49 грн станом на 01.07.2023р., відомості про вручення якої відсутні (а.с.13,14).

Мотиви суду

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

За п.35 ч.1 ст. 1 цієї статті передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Частинами 1 та 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України.

За п.2 ч.1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Як свідчать надані позивачем докази, відповідач підписала заяву-приєднання, а тому ці дії засвідчили факт приєднання до умов типового договору.

07 жовтня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, враховуючи те, що відповідач у 2019 році користувалася послугами природного газу, у зв`язку з чим у 2020 році обсяг за газовий рік становив 390, 81 куб.м, разом з тим хоча з 2020 року вона газом не користувалася, але з 01.01.2021р., незалежно від факту його споживання замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік не може бути меншою за 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим, відповідач підписавши заяву-приєднання від послуг позивача не відмовлялася, а відтак в обов`язковому порядку з 01.01.2021р., навіть при невикористанні газу, має оплачувати за рік не менше ніж 314 куб.м газу, які діляться на 12 рівних частини щомісяця.

Оскільки відповідачу щомісячно нараховувалося з 01.01. по 30.06.2020р. 37, 13 грн, з 01.07. по 31.12.2020р. 42, 60 грн, з 01 по 31.01.2021р. 60, 61 грн, з 01.02.2021р. по 30.10.2023р. 55, 26 грн, двічі здійснений перерахунок на 7, 30 та -0, 21 грн, а тому враховуючи те, вона з січня 2020 року по жовтень 2023 року не сплачувала позивачу витрати за розподіл природного газу, але користувалася ними, не відмовлялася від них, а відтак суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за цей період в розмірі 2 369, 53 грн, уточнивши кінцевий період по 31.10.2023р., а не 01.10.2023р, як це зазначено позивачем, оскільки розрахунок ним проведено за повних 10 місяців 2023 року.

Щодо доводів відповідача про те, що постанови НКРЕП не зареєстровані у Мін`юсті, суперечать Конституції України та не можуть бути застосовані, суд зазначає таке.

Так, постановою НКРЕКП № 3037 від 24.12.2019р. встановлений тариф за розподіл природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01 по 01.07.2020р. в розмірі 0, 95 грн за 1 куб.м на місяць без ПДВ, з 01.07.2020р. 1, 09 грн за 1 куб.м на місяць без ПДВ.

Згідно постановою НКРЕКП № 2460 від 16.12.2020р. встановлений тариф за розподіл природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2021р. в розмірі 1, 78 грн за 1 куб.м на місяць без ПДВ.

За постановою НКРЕКП № 129 від 30.01.2021р. встановлений тариф за розподіл природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.02.2021р. в розмірі 1, 93 грн за 1 куб.м на місяць без ПДВ.

Постановою НКРЕКП № 2764 від 22.12.2021р. встановлений тариф за розподіл природного газу для АТ «Полтавагаз» з 01.01.2022р. в розмірі 1, 76 грн за 1 куб.м на місяць без ПДВ.

Відповідно до ч.1 ст. 1 та ч.3 ст. 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Рішення Регулятора не підлягають погодженню органами державної влади, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення Регулятора можуть бути оскаржені в судовому порядку. Оскарження рішень Регулятора не зупиняє їх виконання.

Згідно до п.2,3 ч.2 ст.3 цього Закону, Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Відповідач заперечувала той факт, що нормативно-правові акти не можуть бути не зареєстровані, з посилання на ст. 117 Конституції України.

Статтею 117 Конституції України передбачено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Отже, з огляду на викладене, ст. 117 Конституції України передбачена реєстрація нормативно-правових актів інших центральних органів виконавчої влади виключно в порядку, встановленому конкретним законом.

За таких обставин, враховуючи те, що Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» не передбачено реєстрацію нормативно-правових актів цього органу в Мін`юсті, а тому вони мають юридичну силу і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 15.06.2017 р. №778 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Полтавагаз», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Полтава та Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз».

З огляду на викладене, постановою № 778 від 15.06.2017р., підтверджено перебування у власності позивача газотранспортної системи та здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Полтавської області та отримання ліцензії, відтак доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020р. по 31.10.2023р. в розмірі 2369, 53 грн та судовий збір в розмірі 2684, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», місцезнаходження: м. Полтава, вул. Козака, 2-а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя С.В.Кравець