Справа № 450/21/24 Провадження № 2/450/12/24
УХВАЛА

про залишення без руху

08 січня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

03 січня 2024 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ТзДВ «Експрес Страхування», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору. На виконання ч. 4 ст. 177 ЦПК України представник позивача покликається на те, що остання звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки спірні правовідносини, які склалися у даному випадку, виникли на підставі договору страхування і на них поширюється положення вищевказаного закону. Вказав, що у Постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року по справі № 6-954цс16 зазначено, що потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 просив суд захистити права останньої як споживача, покликаючись на те, що вона є споживачем послуг за договором страхування, хоча і не є стороною цього договору.

Згідно з статтею 16 Закону України «Про страхування», статтею 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

В силу пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

На підставі викладеного, можна зробити висновок що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом як потерпіла у ДТП. У позовній заяві представник позивача вказав, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів було укладено між відповідачем ТзДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 - особа винна у ДТП.

Враховуючи викладене, Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, які виникли між ТзДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_1 .

Оскільки позивач не є стороною вищевказаного договору та споживачем послуг, а Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачем і виробником, виконавцем, продавцем під час продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики, тому право на відшкодування матеріальної шкоди та отримання страхового відшкодування у останньої виникло на підставі норм ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, покликання представника позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанову Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року по справі № 6-954цс16, відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору, є безпідставними.

За п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна даного позову становить 160000 грн.

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684 грн.

Враховуючи те, що позивач заявляє вимогу майнового характеру, а саме відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 160000 грн., судовий збір, який підлягає сплаті за подання позову до суду, становить 1600 грн., з огляду на що позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1600 грн., докази чого надати суду.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З врахуванням викладеного, позовну заяву слід залишити без руху та зобов`язати позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом десяти днів з дня отримання ухвали, шляхом сплати судового збору у розмірі 1600 грн. на розрахунковий рахунок UA0013893, отримувач коштів ГУК Львiв/Пустомитівська тг/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, з зазначенням призначення платежу «*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Пустомитівський районний суд Львівської області (назва суду, де розглядається справа)», докази чого надати суду.

У випадку, якщо позивачем не будуть усунуті недоліки позовної заяви, така вважатиметься неподаною і буде повернута.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди залишити без руху, надавши позивачу десятиденний строк, який обчислюється з дня отримання даної ухвали, для усунення описаних недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди вважати неподаною та повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мусієвський В.Є.