Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2024 Справа №607/579/24

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря Є.І.Тинкалюк

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 на строк 6 місяців та встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборонити наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборонити вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_2 є її батьком, на праві спільної сумісної власності їй, батькові - ОСОБА_2 та матері - ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 у зазначеному помешкані не проживає, оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Однак час від часу приходить в квартиру АДРЕСА_2 та вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, робить життя нестерпним,виражається нецензурною лайкою, шарпає за одяг, внаслідок його протиправних дій завдається шкода здоров`ю та спільному перебуванні в одному помешканні. Під час вчинення ОСОБА_2 насильства в сім`ї, вона неодноразово викликала працівників поліції, внаслідок чого працівниками поліції вжито заходів терміново заборонного припису стосовно кривдника, також здіно постанов Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_2 неодноразово визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, однак незважаючи на адмінстягнення він своєї поведінки не змінює, існує реальна загроза продовження насильства з його боку.

Посилаючись на наведене та те, що ОСОБА_2 чинить стосовно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, з метою забезпечення захисту від подальшого домашнього насильства зі сторони останнього, просить задовольнити заяву.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав викладених в ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився. Повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, за допомогою засобів мобільного зв`язку, про що складено телефонограму, заяв по суті справи та з процесуальних питань не надав.

Відповідно до положень ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Вислухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданим 0701.1986року.

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого МБТІ м. Тернополя від 7 листопада 2002 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності заявниці ОСОБА_1 , її батькові - ОСОБА_2 та матері - ОСОБА_3 .

Як стверджує ОСОБА_1 у зазначеній квартирі проживає вона із матірю, батько - ОСОБА_2 фактично в даній квартирі не проживає, оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Однак час від часу приходить в помешкання та вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Зазначає, що з того часу, як батько вийшов на пенсію він систематично вчиняє щодо неї та матері насильство в сім`ї фізичного та психологічного характеру, що виражається у нецензурній лайці в їх сторону та шарпанні за одяг, внаслідок його протиправних дій завдається шкода їх здоров`ю та спільному перебуванні в одному помешканні. Вона неодноразово вимушена була викликати працівників поліції.

Так, 07 грудня 2023 року прибувши на виклик працівники поліції було складено терміновий заборонний припис серія АА №438110 стосовно кривдника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 5 діб з 20 год. 00 хв. 07 грудня 2023 року по 20 год. 00 хв. 12 грудня 2023 року. Працівниками поліції вжито заходів терміново заборонного припису стосовно кривдника, а саме: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою. Проте батьком було порушено умови його виконання, оскільки він приходив в будь - який час.

Постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від від 18 грудня 2023 року у справі №607/24370/23, від 20 грудня 2023 року у справі №607/24308/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Окім того на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебувають на розгляді чотири справи про вчинення ОСОБА_2 дрібного хуліганства; вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті та невиконання термінового заборонного припису№607/23272/23, №607/14315/23, №607/14345/23, №607/227711/23.

Заявник просить звернути увагу, що ОСОБА_2 вчиняє насильство систематично та протягом тривалого часу, як відносно неї так і щодо матері ОСОБА_3 .Перебуваючи в нетверезому стані він є некерованим, також попередні заходи вжиті поліцією та судом щодо притягнення його до адміністративної відповідальності виявились мало ефективними, він і надалі порушує вимогу термінового заборонного припису, оскільки впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється, в стані алкогольного сп`яніння він погрожує, влаштовує сварки, шарпає, виганяє з квартири, що дає відчуття постійної небезпеки, впливає на здоров`я, проявляється через страх перебування у житлі.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

В силу вимог ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з вимогами ч. 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до вимог ч. 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо своєї доньки ОСОБА_1 , дані обставини є встановленими, зокрема постановами Тернопільського міськрайонного суду.

На час розгляду справи в суді відносини між сторонами не покращились, ОСОБА_2 не було надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин.

Враховуючи викладене, зважаючи на протиправну поведінку ОСОБА_2 приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалого ОСОБА_1 суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 3 місяці; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 3 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 3 місяців.

Суд вважає, що вказані тимчасові обмеження прав ОСОБА_2 є виправданими та доречними, відповідають меті їх застосування, та забезпечать дієвий та ефективний захист заявника від кривдника.

Оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису (три місяці) є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту фізичного та психологічного здоров`я заявниці.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для застосування такого обмеження як заборона ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче ніж 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців, оскільки заявником зазначно що конфлікти фактично відбуваються у зазначеному помешкані, необхідності у вказаному обмеженні на даний дас не існує.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В силу частини 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Згідно із вимогами частини 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Керуючись статями 350-2, 350-5, 350-6, 350-8 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 строком на 3 (три) місяці, визначивши такі заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Тернопільське районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області (бульвар. Т. Шевченка, 10, м. Тернопіль, 46001) для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяВ. М. Братасюк