Справа № 152/1669/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 січня 2024 року м. Шаргород

Cправа №152/1669/23

Провадження №2/152/45/24

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши в м. Шаргороді в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача

1.Виклад позиції позивача

27.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з означеним позовом до Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала в с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) розміром 2,97 га в умовних кадастрових гектарах колишнього СВАТ «Сад Поділля», яка розташована на території колишньої Пеньківської, а тепер Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , який на день смерті проживав в селищі Полтавка (колишня назва Новополтавка) Новобузького району Миколаївської області.

Він є спадкоємцем майна ОСОБА_2 за законом, як син останньої, але не може оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права, оскільки в передбачений законом шестимісячний строк не подав заяви про прийняття спадщини.

Строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 він пропустив, оскільки вважав, що спадщина автоматично перейшла його батькові ОСОБА_3

05.09.2023 року він отримав Витяг зі Спадкового реєстру, з якого дізнався, що у Новобузькій державній нотаріальній конторі 27.11.2012 року була заведена спадкова справа за №225/2012 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Але спадщина не була переоформлена, так як його батьки не були одружені.

В даний час він не може поїхати до Новобузької державної нотаріальної контори через постійні обстріли у тій місцевості.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 169 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який попустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, зокрема, поважними причинами є тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі в складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Враховуючи, про наявність заповіту на своє ім`я він дізнався після пропущення строку для прийняття спадщини, встановленого статтею 1270 ЦК України, то така причина, на його переконання, свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, враховуючи, що він не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то не був обізнаний про наявність вказаних вище обставин, а дізнався про них поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України, що свідчить, на його переконання, про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В даний час виникла необхідність переоформити спадкове майно на своє ім`я, тому він звернувся з цим позовом до суду.

Вважає, що йому слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини у два місяці.

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає.

Просить визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття за законом спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При обґрунтуванні позову позивач покликається на норми ст.ст.1220, 1222, 1269-1270, 1272 ЦК України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленими про його дату, час та місце належним чином, відповідно до вимог п.3 ч.7 ст.128 ЦПК України) (а.с.38, 43).

13.12.2023 року від позивача ОСОБА_1 до Шаргородського районного суду надійшла заява від 08.12.2023 року заяву, в якій останній просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (а.с.27).

З приводу неявки в судове засідання позивача ОСОБА_1 та можливості розгляду справи в його відсутності, суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, про продовження розгляду справи у відсутності позивача з врахуванням поданої ним заяви та з огляду на те, що позивач під час підготовчого провадження не заявляв клопотань пов`язаних з розглядом справи, зокрема, про витребування доказів, виклик свідків, залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. За вказаних обставин, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутності позивача ОСОБА_1 .

При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16.

2. Виклад позиції відповідача

Відповідач Мурафська сільська рада Жмеринського району Вінницької області відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.11.2023 року, не подала.

08.12.2023 року від Мурафського сільського голови Літвіненка О.М., повноваження якого підтверджуються рішенням №2 від 18.11.2020 року 1 сесії 8 скликання Мурафської сільської ради «Про результати виборів сільського голови і визнання його повноважень», згідно з яким визнано повноваження його як Мурафського сільського голови (а.с.26), а також посвідченням сільського голови №1 від 18.11.2020 року (а.с.25), на електронну адресу Шаргородського районного суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.24).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. 08.12.2023 року від Мурафського сільського голови Літвіненка О.М., повноваження якого підтверджуються рішенням №2 від 18.11.2020 року 1 сесії 8 скликання Мурафської сільської ради «Про результати виборів сільського голови і визнання його повноважень», згідно з яким визнано повноваження його як Мурафського сільського голови (а.с.26), а також посвідченням №1 від 18.11.2020 року (а.с.25), на електронну адресу Шаргородського районного суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.24).

2. 13.12.2023 року позивач ОСОБА_1 надіслав до Шаргородського районного суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (а.с.27).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 28.11.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом; відкрито провадження в порядку загального позовного провадження; відкрито підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.12.2023 року (а.с.19-20).

2. 14.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд означеної цивільної справи по суті на 09.01.2024 року (а.с.30-31).

3. В судове засідання, призначене на 09.01.2024 року, не прибули позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, у зв`язку із чим суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності зазначених учасників справи, враховуючи подані учасниками справи заяви про розгляд справи у їх відсутності.

4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

5. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

08.12.2023 року від представника відповідача Мурафського сільського голови Літвіненка О.М. на електронну адресу Шаргородського районного суду надійшла заява про визнання позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.24).

Представник відповідача Мурафський сільський голова Літвіненко О.М. не обмежений у повноваженнях на вчинення процесуальних дій від імені відповідача, тобто і щодо визнання позову.

6. Разом з тим, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд, оскільки у матеріалах справи міститься витяг зі Спадкового реєстру про наявність спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , зокрема, 27.11.2012 року у Новобузькій державній нотаріальній конторі Баштанського району Миколаївської області (а.с.15), а відтак визнання відповідачем позову порушує права та інтереси особи, яка прийняла спадщину.

7. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.7 ст.223 ЦПК України, головуючим суддею оголошено стислий зміст позовної заяви.

8. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування, зокрема, щодо порядку відкриття спадщини, прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.11).

ОСОБА_2 на день смерті проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 2003 року по день своєї смерті, що вбачається із довідки Новополтавського старостинського округу №3 Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області №47 від 18.04.2023 року (а.с.10).

Згідно із записом в погосподарській книзі №866, в графі «І. Список членів домогосподарства» зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали спільно у зазначеному домоволодінні (а.с.16).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах колишнього СВАТ «Сад Поділля», яка розташована на території колишньої Пеньківської, а тепер Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0515651, виданого 03.10.2005 року Шаргородської РДА (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки є її сином, що вбачається з копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Спадщини після смерті ОСОБА_2 позивач не прийняв, оскільки на час відкриття спадщини з нею не проживав та у встановлений законом шестимісячний строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Безпідставним є ствердження позивача про те, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв його батько ОСОБА_3 , але не оформив, так як не перебував у зареєстрованому шлюбі з матір`ю та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, з Витягу зі Спадкового реєстру від 05.09.2023 року за №73819121 вбачається, що у Новобузькій державній нотаріальній конторі 27.11.2012 року була заведена спадкова справа за №225/2012 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Таким чином, судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв не батько позивача ОСОБА_3 , оскільки останній на час заведення спадкової справи 27.11.2012 року уже помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 самостійно не надав до суду документів, які б свідчили про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_2 (дітей, батьків, другого з подружжя), а також не заявляв відповідного клопотання до суду про витребування доказів про коло спадкоємців у випадку неможливості самостійно витребувати докази упродовж підготовчого провадження, хоча такого права позбавлений не був, а суд, відповідно до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України, не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи.

Також, позивач ОСОБА_1 не надав доказів про існування заповіту від імені ОСОБА_2 на своє ім`я.

Так, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про наявність заповіту чи спадкового договору ОСОБА_2 , позивач суду не надав та не звертався до суду з відповідним клопотанням про її витребування у випадку неможливості самостійно витребувати докази упродовж підготовчого провадження, хоча такого права позбавлений не був, а суд, відповідно до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України, не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи.

Тому, суд вважає безпідставним ствердження позивача у позовній заяві про те, що він дізнався про наявність заповіту на його ім`я після пропущення строку для прийняття спадщини, відтак посилання на вказану обставину як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини є помилковим.

Спадщини після смерті ОСОБА_2 дійсно ніхто не оформив, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.09.2023 року (а.с.15), з якої вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про видані свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої.

Той факт, що позивач не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не звільняє його від обов`язку у шестимісячний строк після смерті спадкодавця подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Така заява подана іншим спадкоємцем ОСОБА_2 , про що свідчить факт заведення спадкової справи після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.15).

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.11-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів… Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 ст.11-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що вчинення нотаріальних дій щодо спадкових справ, які були зареєстровані у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації, але не закінчені, здійснюється будь-яким нотаріусом на підконтрольній Уряду України території за зверненням спадкоємця.

Доказів наявності спору з відповідачем Мурафською сільською радою чи іншим спадкоємцем ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 до суду не надав, оскільки відсутня обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та у видачі йому свідоцтва про право на спадщину чи за законом, чи за заповітом.

Враховуючи, що є особа, яка прийняла спадщину, що вбачається із витягу зі Спадкового реєстру, то саме вказана особа, при наявності спору, повинна бути відповідачем у справі, а не орган місцевого самоврядування, на території якого знаходиться земельна частка (пай), в даному випадку позивачем залучено відповідачем Мурафську сільську раду.

Так, ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до участі в справі у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 року у справі №712/3869/20, для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Оскільки судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_2 прийнята не позивачем та не відповідачем, а іншим спадкоємцем, що вбачається із витягу зі Спадкового реєстру, враховуючи те, що позивач клопотань про залучення до участі у справі інших спадкоємців померлої ОСОБА_2 (інших дітей, чи батьків спадкодавця, тобто братів чи сестер позивача, його баби чи діда, про яких йому достовірно відомо), у якості відповідача чи співвідповідача, не заявляв, а порушення права позивача з боку Мурафської сільської ради не встановлено, оскільки позивачем не надано доказів порушення його прав з боку відповідача, то відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 саме до Мурафської сільської ради, з якою відсутній спір.

У випадку відсутності у позивача ОСОБА_1 спору зі спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , такий спадкоємець за письмовою заявою до нотаріуса, відповідно до вимог ч.2 ст.1272 ЦК України, може надати згоду ОСОБА_1 , який пропустив строк для прийняття спадщини, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Обставина, на яку зсилається позивач про те, що він на день відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , а тому не був обізнаний про склад спадкового майна, на переконання суду не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки наявність чи відсутність спадкової маси не впливає на здійснення обов`язку спадкоємця, який не проживав на день відкриття спадщини зі спадкодавцем, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 року у справі №676/47/21 вбачається, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Суд прийшов до висновку, що позивач не довів наявності перешкоди, яка впливає на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, оскільки посилання на необізнаність про склад спадкового майна після смерті ОСОБА_2 є непереконливими, не підтверджуються належними та допустимими доказами, тому не є поважною причиною пропуску вказаного строку.

Також, непереконливим є посилання позивача як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини на те, що на території Баштанського району Миколаївської області у зв`язку із агресією російської федерації постійні обстріли, які унеможливлюють оформлення спадщини, оскільки ч.5 ст.11-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що вчинення нотаріальних дій щодо спадкових справ, які були зареєстровані у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації, але не закінчені, здійснюється будь-яким нотаріусом на підконтрольній Уряду України території за зверненням спадкоємця.

Таким чином, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними; позов заявлено не до тієї особи, яка має відповідати за даним позовом; відсутні докази порушення права позивача з боку відповідача, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини, що виникають із спадкування, щодо порядку відкриття спадщини, прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України).

Місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.1221 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу) (ст.1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за законом, своєчасно не прийняв спадщину.

Наведені ним у позові причини неприйняття спадщини своєчасно на переконання суду не є поважними, оскільки не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Так, суд вважає, що позивач не довів наявності перешкоди, яка впливає на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, оскільки посилання на необізнаність про склад спадкового майна після смерті ОСОБА_2 є непереконливими, не підтверджуються доказами, тому не є поважною причиною пропуску вказаного строку.

Також, посилання позивача як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини на те, що на території Баштанського району Миколаївської області у зв`язку із агресією російської федерації постійні обстріли, які унеможливлюють оформлення спадщини, не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки воєнний стан введений в Україні з 24.02.2022 року, а ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 заведена спадкова справа, тоді як ч.5 ст.11-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що вчинення нотаріальних дій щодо спадкових справ, які були зареєстровані у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації, але не закінчені, здійснюється будь-яким нотаріусом на підконтрольній Уряду України території за зверненням спадкоємця.

Крім того, посилання позивача про те, що він не був обізнаний про наявність заповіту від імені ОСОБА_2 на своє ім`я є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 не надав суду доказів наявності такого заповіту.

До того ж, безпідставним є ствердження позивача про те, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, оскільки спадщину після смерті останньої прийнято іншою особою та 27.11.2012 року заведено спадкову справу. Саме вказана особа, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , має бути відповідачем у вказаній справі при наявності спору із позивачем, тобто позов заявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, до неналежного відповідача, враховуючи, що відсутні докази порушення Мурафською сільською радою законних прав ОСОБА_1 .

Отже, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 27, 81, 83, 89, 197, 198, 206, 258, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, ст.273 ЦПК України, на підставі ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом відмовити.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (для фізичних осіб) сторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Лопатинці Шаргородського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Барським РВ УМВС України у Вінницькій область 23.02.1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- відповідач Мурафська сільська рада Жмеринського району Вінницької області, місцезнаходження: с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області, вул. Коцюбинського, буд.23, ідентифікаційний код за .

Повне рішення складено 09.01.2024 року.

Суддя: