Провадження № 2/742/116/24
Єдиний унікальний № 742/6106/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
08 січня 2024 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Бездідька В.М., за участю секретаря Голушко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Колодуб Світлана Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 07.05.2021 року приватним нотаріусом Прилуцької міського нотаріального округу Чернігівської області Колодуб С.М. за реєстром №588. В обґрунтування позову вказала, що позивач, будучи особою похилого віку та такою, що потребує сторонньої допомоги, домовилася із сином ОСОБА_2 , що останній буде доглядати її та допомагати, взамін позивач складе заповіт на його користь. Після підписання 07.05.2021 року відповідних документів у нотаріуса позивач свого екземпляру документів не отримала, звернувшись до нотаріуса, дізналася, що вона уклала договір дарування, і на даний час вона вже не є власником, оскільки за станом здоров`я та маючи похилий вік вона не могла усвідомити, що фактично безкоштовно віддала своє єдине житло, а відповідач скористалася її безпорадністю, вважає укладений договір дарування є недійсними.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити, судові витрати не просить стягувати.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа в судове засідання не з`явилася.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання,не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування квартири від 16.06.2007 року (а.с.8-9).
З лютого 2023 року та по дату звернення з позовною заявою позивач здійснює оплату житлово-комунальних послуг у спірній квартирі (а.с.10-17).
07.05.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір дарування, відповідно до якого позивач передала безоплатно відповідачеві спірну квартиру. Договір посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Колодуб С.М., зареєстрований у реєстрі за №588 (а.с.43-55).
Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача (а.с.56).
ОСОБА_1 зареєстрована у спірній квартирі, інші особи не зареєстровані (а.с.58).
Згідно ст.12 ч.1 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору.
Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотне значення, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст.229 ЦК України).
При цьому, згідно п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилась сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину.
У відповідності до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Виходячи зі змісту ст.ст.203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.
Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної вигоди.
Наявність чи відсутність помилки, тобто неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість іншого правочину, суд визначає на підставі встановлених під час судового розгляду обставин конкретної справи.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16.
Наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживання в спірній квартирі після укладення договору дарування.
Лише в разі встановлення цих обставин, частина перша статті 229 та статті 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.
Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Як встановлено в судовому засіданні на момент вчинення правочину позивач була особою похилого віку, оскільки на час посвідчення такого договору їй було 81 роки, потребувала догляду, виходячи із віку та стану здоров`я, та не мала у власності іншого житла, після укладання договору дарування позивачем не передана квартира відповідачеві по справі, при цьому позивач так і залишилася зареєстрованою та продовжила проживати у даній квартирі, тобто вказане житло не вийшло з її володіння.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що позивач, укладаючи договір дарування квартири, неправильно сприймала фактичні обставини правочину, а саме вважала, що укладений договір встановлюють обов`язок відповідача здійснювати догляд за нею та допомогу, що вплинуло на її волевиявлення, що у відповідності до норм ст.717 ЦК України не є договором дарування, та враховуючи що позивач є особою похилого віку, за станом здоров`я потребує догляду та сторонньої допомоги; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі майна відповідачу та продовження позивачем проживати у спірній квартирі та користуватися нею, після укладення договору дарування, за таких обставин позовні вимоги про визнання договору дарування недійсними є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Колодуб Світлана Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним задовольнити.
Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 07.05.2021 року приватним нотаріусом Прилуцької міського нотаріального округу Чернігівської області Колодуб С.М. за реєстром №588.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Володимир БЕЗДІДЬКО