Номер провадження: 22-з/813/68/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом- Державний реєстратор Махортова Ігоря Олександровича,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_3 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4 ,

відповідач за первісним позовом - Державний реєстратор Дунай Христини Богданівни,

відповідач за первісним позовом - Державне підприємство "Агенція з державної реєстрації",

третя особа за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Фінанс",

розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду у справі 521/10694/19,

встановив:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідачів та просила скасувати запис про право власності 22873547 на підставі рішення Державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.10.2017, запис про право власності 32574398, внесений на підставі рішення державного реєстратора ДП «Агенція з державної реєстрації» Дунай Х.Б. від 26.07.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, запис про право власності 37857801, внесений на підставі рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі Я.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.08.2020, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 приміщення весільного салону, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилалася на те, що майно вибуло з її володіння незаконно.

19 травня 2021 року від ОСОБА_4 до суду надійшла зустрічна позовна заява про усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано з незаконного володіння відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 57,3 кв. м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено. Додатковими рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2022 року вирішено питання судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.11.2023 рішення Приморського районного суду м.Одеси від 26.11.2021 скасовано, ухвалено нове. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано з незаконного володіння відповідачів ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) нежитлові приміщення весільного салону, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , Державного реєстратора Дунай Христини Богданівни, Державного підприємства "Агенція з державної реєстрації" про скасування запису про право власності відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Після отримання рішення суду ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора з метою виконання постанови суду.

27.12.2023 отримано рішення Державного реєстратора Єременко І.М. про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки відповідно до сформованих відомостей за результатом пошуку встановлено, що 27.12.2023 державним реєстратором Козловим Ю.В. погашено записи про право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на нежитлові приміщення весільного салону, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в результаті поділу вищевказаного об`єкта нерухомого майна на два окремих нежитлових приміщення та закрито розділ ОНМ №101, внаслідок чого неможливо провести витребування з незаконного володіння нежитлові приміщення весільного салону на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 30.11.2023. Станом на час звернення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно замість нежитлових приміщень весільного салону зареєстровано нежитлове приміщення №1, загальною площею 16 кв.м., що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та нежитлове приміщення №2, загальною площею 45,3 кв.м., яке належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 достовірно знаючи про існування судового рішення, яким з їх незаконного володіння витребувано на користь ОСОБА_1 нежитлові приміщення весільного салону, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 умисно, з метою завдання шкоди позивачу ОСОБА_1 вчинили недобросовісні дії, направлені на унеможливлення виконання судового рішення. Вони документально «припинили» існування витребуваного приміщення, шляхом його нібито «поділу» та зареєстрували замість нежитлових приміщень весільного салону за адресою АДРЕСА_1 нежитлове приміщення №1 та нежитлове приміщення №2 за тією самою адресою, залишившись при цьому власниками цих двох приміщень в рівних частках.

У той же час відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровані власниками та не позбавлені можливості здійснювати подальші дії з цим нерухомим майном на шкоду інтересам ОСОБА_1 , тому в порядку частини 6 статті 431 ЦПК України ОСОБА_1 просить забезпечити виконання рішення суду шляхом вжиття заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу. Необхідність забезпечення виконання рішення суду пов`язана із здійсненням відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 активних дій, направлених на унеможливлення виконання судового рішення, а саме: заборонити здійснення будь-яких реєстраційних дій з нежитловим приміщенням №1 та нежитловим приміщенням №2 за зазначеною адресою.

Дослідивши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не може бути предметом розгляду по суті, виходячи з наступного.

Частиною 6 ст. 431 ЦПК України визначено, що за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Такі заходи визначені в межах статті 431 ЦПК України, яка регламентує питання звернення судових рішень до виконання, що є повноваженнями суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза «установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 24 ЦПК України, апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», колегія суддів вважає, що використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що частина шоста статті 431 ЦПК України не наділяє апеляційний суд як суд першої інстанції вирішувати питання звернення судових рішень до виконання, та відповідно в такому порядку вживати заходи, передбачені статтею 150 ЦПК України як суд першої інстанції, з метою забезпечення виконання рішення суду.

За таких обставин подана заява не може бути предметом розгляду апеляційним судом по суті, підлягає поверненню заявнику із роз`ясненням його права звернутися до суду першої інстанції.

Керуючись ст.431 ЦПК України, суд

ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду у справі 521/10694/19.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: