Справа № 199/4179/23
(2/199/209/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

10.01.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Хамула А.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_3 , Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що сторони з 27 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 13 жовтня 2022 року, хоча шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені ще у 2020 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила дитину сина ОСОБА_6 , про що було складено відповідний актовий запис №231 від 11 квітня 2023 року. При цьому батьком дитини записано саме позивача, однак згідно аналізу ДНК на батьківство в Медико-генетичному центрі «Мама папа» №38157 від 05 травня 2023 року позивач не може бути батьком означеної дитини. Біологічним батьком дитини є третя особа ОСОБА_3 . За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження ОСОБА_6 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2023 року за клопотання представника позивача у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердивши дійсність заявлених у позові в його обґрунтування фактичних обставин, просила позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. В ході розгляду справи подавав через свого представника письмові пояснення, в яких послався на відсутність підстав його залучення до участі у справі в якості третьої особи, відсутності в нього вимог щодо предмета спору у справі, а також на те, що рішення суду у справі не вплине на його права та обов`язки. Послався представник третьої особи у своїх поясненнях і на неналежність як доказу долученого позивачем до позову аналізу ДНК,

Третя особа Амур-Нижньодніпровський ВДРАЦС у м. Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) в судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, надіслала до суду заяву, в якій просила здійснити розгляд справи за відсутності такої третьої особи.

За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд цивільної справи по суті за наведеної вище явки учасників справи.

Вислухавши представника позивача, відповідача, третю особу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини сторін.

Так, в судовому засіданні встановлено, що з 27 листопада 2010 року по 18 листопада 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2022 року по справі №199/5028/22 (провадження №2/199/2275/22), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією означеного рішення суду, яке набрало законної сили 18 листопада 2022 року.

05 березня 2023 року, тобто до спливу десяти місяців з дня припинення шлюбу сторін шляхом його розірвання судом, відповідач народила дитину сина ОСОБА_6 , про що Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 11 квітня 2023 року складено відповідний актовий запис №231, батьками дитини на підставі ст.122 СК України записано сторін. Викладене підтверджується копією свідоцтва про народження, а також копією актового запису про народження.

Разом з тим, як слідує з висновку експерта №1741-МГ від 29 вересня 2023 року, складеного судово-медичним експертом імунологом відділення судово-біологічних експертиз та досліджень КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР за наслідками проведеної на підставі ухвали суду судово-медичної експертизи зразків крові сторін по справі та малолітнього ОСОБА_6 , відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що у дитини серед досліджених локусів виявлені алелі, які не виявляються у припустимого батька, тобто отримані від іншого чоловіка. Таким чином встановлено, що позивач не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого відповідачем. Тобто батьківство позивача у відношенні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключається. Копія висновку експерта наявна в матеріалах справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини), Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (далі Правила державної реєстрації), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі Правила внесення змін).

Так, за змістом ст.ст.9, 15, 16 ЦК України, ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Різновидами способів захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення, припинення, зміна правовідношення.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також у випадках, встановлених законом, з рішення суду.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічні положення викладені в ст.5 СК України.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122, 125 СК України.

Нормою ст.122 ч.ч.1, 2 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Положеннями ст.133 СК України передбачено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини.

Згідно ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч.1 ст.123 СК України. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

В свою чергу, за змістом ст.ст.12, 76, 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п.20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

В свою чергу, за змістом пп.2.13.1 п.2.13, пп.2.16.2 п.2.16 Правил внесення змін підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, окрім іншого, є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження. За наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду.

Частиною 6 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

За змістом ст.7 СК України, ст.3 Конвенції про права дитини регулювання сімейних відносин, зокрема судами, має здійснюватися з максимально можливим та першочерговим урахуванням і забезпеченням інтересів дитини.

За змістом ст.ст.7, 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.11, 14 Закону України «Про охорону дитинства» дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, проживати разом з батьками. Дитина та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятками, передбаченими законом.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду справи на підставі таких доказів фактичні обставини спірних правовідносин сторін в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом норм сімейного законодавства дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Особа, яка за наведених обставин і підстав записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, в іншому випадку відмовляє в задоволенні позову. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття, а також за умови, що особа, яка оспорює своє батьківство, в момент реєстрації себе батьком дитини не знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.

Таким чином підставою, передумовою для оспорювання встановленої законом презумпції батьківства чоловіка матері дитини є невідповідність встановленого (зареєстрованого) батьківства факту біологічного походження, тобто відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Останнє, в свою чергу, окреслює і предмет доказування у справах про оспорювання батьківства. При цьому у даній категорії справ на позивача покладається тягар доказування, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач повинен довести належними та допустимими доказами, що позивач знав у момент реєстрації, що він не є батьком дитини, або не міг не знати про це. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами. Підставою ж для категоричного висновку для спростування батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Наведені вище правові висновки узгоджуються із правовим позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 06 квітня 2021 року по справі №676/1200/20, від 22 квітня 2021 року по справі №524/265/20, від 19 травня 2021 року по справі №363/2884/18, від 19 травня 2021 року по справі №207/789/19, від 14 червня 2021 року по справі №532/1348/19, від 24 листопада 2021 року по справі №761/27802/19, від 22 грудня 2021 року по справі №219/371/19, від 19 січня 2022 року по справі №477/267/20, від 29 квітня 2022 року по справі №201/6658/18, від 25 травня 2022 року по справі №591/5391/18, від 15 червня 2022 року по справі №727/222/20, від 13 липня 2022 року по справі №201/6130/19, від 22 серпня 2022 року по справі №559/2087/18.

Стосовно обставин спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду в судовому засіданні знайшли підтвердження заявлені позивачем в обґрунтування свого позову фактичні обставини, як то перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, народження відповідачем дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до спливу десяти місяців з дня припинення шлюбу сторін шляхом його розірвання судом, що зумовило реєстрацію позивача в актовому записі про народження цієї дитини її батьком у відповідності до ст.122 СК України. Разом з тим, висновок експерта, складений судово-медичним експертом імунологом відділення судово-біологічних експертиз на підставі ухвали суду про призначення у даній справі відповідної судової експертизи за наслідком проведеної судово-медичної експертизи зразків крові сторін та дитини, підтверджує відсутність між позивачем та дитиною відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кровного споріднення, а отже і виключає батьківство позивача щодо цієї дитини. За таких обставин, а також приймаючи до уваги відсутність підстав вважати, що позивач був обізнаний або повинен був знати, що не є батьком малолітнього ОСОБА_6 в момент реєстрації народження останнього, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про правомірність, обґрунтованість та доведеність позову, а отже і можливість його задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1073,6 гривень, керуючись положеннями ст.ст.133, 141, 142, 264 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 536,8 гривень, а також повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду із даним позовом, тобто судовий збір в розмірі 536,8 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 7, 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.9, 11, 15, 16 ЦК України, ст.ст.5, 7, 18, 121, 122, 133, 136 СК України, п.20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації, пп.2.13.1 п.2.13, пп.2.16.2 п.2.16 Правил внесення змін, ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.11, 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 142, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 15), про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька дитини з актового запису №231 від 11 квітня 2023 року, складеного Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 536,8 гривень.

Повернути ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при подачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська позовної заяви (код квитанції 9304-9556-8900-8741 від 08 травня 2023 року), а саме повернути судовий збір в розмірі 536,8 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 10 січня 2024 року.

Суддя А.М. Авраменко