У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, -

В С Т А Н О В И В:

13.10.2023 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.12.2021 року Харківський національний університет уклав договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року з ОСОБА_1 . Договором передбачено, що відповідач зобов`язується провести розрахунки (погашати зазначену суму заборгованості) витрат не пізніше 10 числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому укладено договір. Строк вказаний у договорі з 10.01.2021 року сума платежів на погашення заборгованості по договору складає у розмірі 2094 грн. 77 коп. Строк закінчення 10.12.2022 року. Відповідно до п. 1.1 І розділу договору ЗВО надає Боржникові розстрочку на строк до одного року для сплати заборгованості із відшкодування витрат, пов`язаних з його (її) утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, усього на суму 25137 грн. 20 коп. Відповідно до п. 2.3. Договору Боржник зобов`язується забезпечити своєчасну сплату розстрочених сум заборгованості у строки, визначені Розділом І цього Договору. Згідно з п. 3.1. ІІІ розділу Договору Сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором. 10.12.2022 року останній строк належної сплати заборгованості сплинув. Відповідач всупереч умов вказаного договору, не забезпечив своєчасну сплату розстрочених сум, свої зобов`язання не виконав в повному обсязі, сума витрат пов`язаних з утриманням у ХНУВС не погашена. Відповідно до ч. 2 ст. 520 Цивільного кодексу України представником ХНУВС було надіслано до відповідача повідомлення (вимога) вих. № 7/202 від 07.09.2023 про погашення заборгованості у розмірі 20942 грн. 20 коп. за місцем мешкання останнього. Дане повідомлення ОСОБА_1 отримав 14.09.2023 що підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення поштового відправлення. За даними бухгалтерського обліку Харківського національного університету внутрішніх справ згідно з довідкою № 4/574-д від 04.10.2023 від ОСОБА_1 надійшло добровільне відшкодування витрат у розмірі 4195 грн. 00 коп., станом на 03 жовтня 2023 року, заборгованість відповідача перед Харківським національним університетом внутрішніх справ становить 20942 грн. 20 коп.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2023 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача надала суду клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як даний спір має публічно-правовий характер, а предметом позову у даній справі є відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських. Тому у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

У відповіді на відзив представник позивача заперечував щодо закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки відповідач уклав договір про добровільну сплату суми витрат, пов`язаних з утриманням у ХНУВС, протягом одного року відповідно до умов договору. Проте з огляду на порушення зазначених зобов`язань ХНУВС звернулася до суду про стягнення коштів у зв`язку з невиконанням саме договору розстрочення, а не у зв`язку з порушенням договору підготовки фахівця. Договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року був складений з ОСОБА_1 за його проханням, після звільнення з органів поліції, як з цивільною (фізичною) особою. Тобто визначені Кодексом адміністративного судочинства ознаки публічно-правового спору відсутні у спорі про надання можливості розстрочення сплати суми відшкодування витрат. Виниклий спір пов`язаний з невиконанням умов договору розстрочення, який за своєю природою є цивільно-правовою угодою, тому така категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має вирішуватися за правилами цивільного судочинства. Враховуючи вищевикладене, справа за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Крім того й документи, які стосуються періоду проходження служби в університеті не є предметом позову по справі.

У запереченні у відповіді на відзив представник відповідача зазначила, що предметом позову у даній справі є відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських. Посилаючись на постанови від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 Великої Палати Верховного Суду зазначає, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. Договір про розстрочення сплати витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ, самостійно не встановлює підстав виникнення обов`язку з відшкодування таких витрат, а лише підтверджує добровільну згоду сторін відтермінувати їх сплату, змінивши спосіб стягнення.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

В статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Разом із цим за приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державноприватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

З доводів позовної заяви та наданих на їх підтвердження доказів, а саме Договору про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року встановлено, що відповідно до п. 1.1 І розділу договору заклад вищої освіти надає боржникові розстрочку на строк до одного року для сплати заборгованості із відшкодування витрат, пов`язаних з його (її) утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, усього на суму 25137 грн. 20 коп.

Вказані правовідносини підпадають під дію спеціальних норма законодавства, якими регулюється діяльність працівників поліції, зокрема, Законом України «Про національну поліцію України».

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. За приписами частин 2, 4, 5 статті 74 Закону України «Про національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене вбачається висновок, що на курсантів вищих навчальних закладів МВС України поширювалися права та обов`язки, гарантії правового і соціального захисту, а також відповідальність працівників поліції.

Служба відповідача є публічною, у зв`язку із чим справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, в якій зазначено, що з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі N 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі N 820/5761/15, оскільки указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Таким чином, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає можливим клопотання представника відповідача задовольнити та закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням.

На підставі вище наведеного та керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з даним позовом до суду у порядку КАС України .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко