Справа № 159/4318/23
Провадження № 2/159/58/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу без повідомлення сторін за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 03.10.2019 року на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

Від вказаного шлюбу у сторін народилось двоє спільних синів: син ОСОБА_3 , 2010 року народження, та син ОСОБА_4 , 2016 року народження.

Після розірвання шлюбу відповідач разом із дітьми переїхала проживати за іншою адресою.

На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 грн. щомісячно та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

З червня місяця 2023 року діти були передані матір`ю на виховання позивачу, як батькові.

Однак, ОСОБА_2 , пред`являючи виконавчий лист про стягнення аліментів до відділу виконавчої служби приховала ту обставину, що неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.06.2023 року з нею не проживає та на її матеріальному утриманні не перебуває. Усі витрати щодо матеріального утримання та забезпечення сина ОСОБА_3 несе виключно позивач.

За таких обставин позивач вважає, що є підстави для припинення з 01.06.2023 року стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , що стягнуто на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року та стягнення аліментів з матері на користь позивача, як батька, з яким проживає дитина та який несе витрати на утримання сина.

На підставі викладеного, позивач просив суд припинити стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року, починаючи з 01.06.2023 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на пред`явлений позов, в якому вказує, що позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки є безпідставною та необґрунтованою.

Зокрема, представник відповідача зазначає, що з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 400 гривень на кожну дитину щомісячно. На даний час існує заборгованість по сплаті аліментів. На даний час відповідач перебуває на військовій службі та отримує заробітну плату. При стягненні з відповідача 1/4 заробітку на дитину буде відсутня співмірність стягуваних з неї та з позивача аліментів на утримання дітей. Крім цього, представник відповідача вказує, що на утриманні відповідача знаходиться її син від першого шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім цього, позивач не надав доказів утримання ОСОБА_5 , а саме - рішення органу опіки та піклування про встановлення місця проживання дитини чи рішення суду з даного питання.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив позовну заяву про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів залишити без задоволення.

Позивач відповіді на відзив не подавав.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази прийшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення даного позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до виписки з рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2019 року, шлюб, зареєстрований 17.07.2009 року між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис № 248 - розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумізадоволено частково та вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) грн.. щомісячно, починаючи з 24.09.2019 року та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття; сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 24.09.2019 року та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Як стверджується позивачем, неповнолітній син перебуває на його утриманні та проживає разом з ним.

Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 376 від 09.11.2023 року вирішено доцільним визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач не подала суду доказів того, що син ОСОБА_3 продовжує проживати разом з нею, а не з позивачем.

Таким чином, після набрання законної сили рішенням суду про стягнення з позивача аліментів, істотно змінились обставини, що впливають на припинення визначених платежів.

Враховуючи, що неповнолітній син позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком і перебуває на його повному утриманні, суд дійшов висновку про те, що підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_1 відпали.

Разом з тим, позивач у своє позові просить суд припинити стягнення аліментів з нього, однак ст. 273 Сімейного кодексу України визначено, що суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_1 слід звільнити від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною, має певні доходи, а тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає разом з батьком та потребує належного утримання. Доказів того, що вона не має ніяких доходів, відповідач суду не подала.

Крім цього, відповідач не подала доказів існування обставин, які істотно обмежують її працездатність, доказів існування обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про її спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Так, позивач надав суду докази, що неповнолітній син сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні.

Натомість, відповідач не спростувала того факту, що неповнолітній син сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає з позивачем та не перебуває на його утриманні.

В той же час, на утриманні відповідача перебуває син від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження.

Позивач цієї обставини не спростував.

Таким чином, позивач не довів, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у запропонованому ним розмірі, що істотно впливає на визначення розміру аліментів.

З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе встановити мінімальний розмір аліментів, передбачений чинним законодавством, тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 1073,60 грн.

Крім цього, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, 273 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) грн. щомісячно, починаючи з 24.09.2019 року та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь держави судовий збір в сумі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в сумі 1598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 00 коп. звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК