Дата документу 04.01.2024 Справа № 333/2964/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/2964/21Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С.
Пр. № 22-ц/807/85/24Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року у справі за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (надалі КОНЦЕРН «МТМ» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги гарячого водопостачання та централізованого опалення

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-2), в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) за період з 01.11.2014 року по 31.03.2021 року у розмірі 32943,10 грн. за адресою: АДРЕСА_1 , від сплати якої відповідачі на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» у добровільному порядку ухиляються, а також судовий збір 2270,00 грн. по 1135 грн. з кожного із відповідачів окремо.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Тучкова С.С. (а.с. 11).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 14) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року (а.с. 25-26) позов КОНЦЕРНУ «МТМ» у цій справі задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» () заборгованість за надані послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.11.2014 року по 31.03.2021 року у розмірі 32943,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» () витрати на оплату судового збору по 1135,00 грн. з кожного.

За заявою відповідача ОСОБА_3 вищезазначене заочне рішення суду судом першої інстанції не переглядалось та в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Ухвалою Комунарського районного суду від 06 вересня 2023 року (а.с. 62-63) у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 66-70) просила заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до відповідачів у цій справі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 75).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі відкрито 25 жовтня 2023 року (а.с. 79), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 80).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Конституційний Суд України ухвалив рішення № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах. Так, КСУ визнав неконституційними пункти 1, 5 ч. 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу, які визначають, що малозначними справами є: 1 справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб тобто, станом на 2023 рік 268400,00 грн.; 5 справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує 250 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, 671000,00 грн.

Зокрема, КСУ зазначив, що установлення у процесуальному законі розміру ціни позову як критерію для віднесення справи до категорії малозначних має бути ґрунтовано на принципові домірності, що зобов?язує державу визначити в Кодексі такий розмір ціни позову, який не буде надмірним для обраної мети та не спотворить розуміння справи як малозначної для особи.

Разом з тим, визначені розміри ціни позову як критерії віднесення справи до категорії малозначних у сумах 268400,00 грн. та 671000,00 грн. є не лише значними, а й перевищують установлені в законі розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб та мінімальної заробітної плати.

Зокрема, визначений у пункті 1 ч. 6 статті 19 ЦПК розмір ціни позову перевищує 40 мінімальних заробітних плат та дорівнює 8 рокам одержання особою виплат у разі, якщо ці виплати дорівнюватимуть розміру прожиткового мінімуму. За пунктом 5 ціна позову перевищує 100 мінімальних заробітних плат та дорівнює 20 рокам одержання особою виплат у розмірі прожиткового мінімуму.

Проте, ці пункти утрачають чинність через 6 місяців із дня ухвалення КСУ цього Рішення, тобто, у травні 2024 року. До того часу Верховній Раді треба привести нормативне регулювання, установлене цими пунктами ЦПК у відповідність до Конституції та цього Рішення КСУ.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач КОНЦЕРН «МТМ» та інший відповідач ОСОБА_5 не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі.

Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів апеляційного суду взагалі.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі повністю, керувався ст. ст. 526, 610 - 611, 625, 901 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, ч. 4 ст. 223, ст.ст.10-13, 77-80, 141, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись можна лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки, як встановлено апеляційним судом:

-ухвалою суду першої інстанції (а.с. 14) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи,

- всі конверти із копіями ухвали суду про відкриття провадження від 07.05.2021 року та копією позову у цій справі і судовою повісткою на 14.07.2021 року, в якому було ухвалено оскаржуване заочне рішення судом першої інстанції, на ім`я відповідачів та зокрема відповідача ОСОБА_1 повернулися до суду першої інстанції із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 16, 21 ),

-згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі ЄУН 752/11896/17-ц, приписи ЦПК України…не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи;

-і апелянт відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свою вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у тому числі такою підставою (а.с. 66),

- належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Разом із тим, в іншій частині апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції у цій справі, вважає заочне рішення суду першої інстанції у цій справі по суті правильним, а тому вважає за необхідне повторити останнє.

Оскільки судом першої інстанції було правильно вирішено позовні вимоги позивача до відповідачів у цій справі по суті.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що КОНЦЕРН «МТМ» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Основним видом його економічної діяльності є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.10).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є належними солідарними між собою відповідачами у цій справі за вищезазначеним позовом позивача КОНЦЕРНУ «МТМ».

Оскільки, вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12 -13) та є споживачами послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання, що постачаються позивачем КОНЦЕРНОМ «МТМ» за цією адресою (особовий рахунок НОМЕР_3 , відкритий на ім`я відповідача ОСОБА_3 а.с. 5).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачами суду не надані (рішення суду про встановлення факту проживання відповідачів за іншою адресою та зокрема відповідача ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 взагалі та у утому числі, можливо,

= із чоловіком ОСОБА_6 (з яким остання у шлюбі з 14.02.2009 року, свідоцтво про шлюб, копія а.с. 40), від якого вона має дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтва про народження, копія а.с. 42), та якому (чоловікові) належить ця квартира у м. Києві з 19.10.2016 року (інформаційна довідка з Державного реєстру прав на нерухоме прав на нерухоме майно, копія а.с. 41)

= чи через працевлаштування бухгалтером тощо лише з 01.09.2005 року по 31.05.2007 року тощо відповідача ОСОБА_1 на роботу у ТОВ «ЛЮКСБУД-1» (м. Київ вул. Володимирівська, 7 офіс 1 тощо (трудова книжка відповідача, копія а.с. 38 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, копія а.с. 39), що не виключає дистанційну роботу цього відповідача тощо.

Крім того, вартість послуг позивача нараховуються позивачем належним вищезазначеним відповідачам у цій справі, як зареєстрованим у вищезазначеній квартирі особам:

- з централізованого опалення вищезазначеної квартири - пропорційно опалюваній площі цієї квартири та незалежно від їх проживання (непроживання) у цій квартирі,

- з централізованого гарячого водопостачання в залежності від наданих відповідачами позивачеві щомісячних показів лічильника, якщо такий лічильник є та час повірки останнього ще не настав, а за відсутності лічильника чи пропуску строку повірки останнього за середніми показниками споживання води на зареєстровану особу у цій квартирі.

Наданий відповідачем ОСОБА_1 у матеріали цієї справи акт технічного обслуговування водопроводу по вищезазначеній квартирі (копія а.с. 43), не стосується послуг позивача КОНКЕРНУ «МТМ» та лічильника гарячої води, а стосується послуг КП «ВОДОКАНАЛ» та лічильника холодноїводи, а тому не приймається апеляційним судом до уваги у цій справі.

Судом першої інстанції також правильно було встановлено, що 27.11.2010 року між КОНЦЕРНОМ «МТМ» та відповідачем ОСОБА_8 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води за вищевказаною адресою, відповідно до якого відповідач зобов`язалася оплачувати надані послуги до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (копія а.с.7-8). Згідно з п. 31 Договору, договір укладається на п`ять років і набрав чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно з розрахунком суми заборгованості ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мають заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.11.2014 року по 31.03.2021 року в сумі 32943,10 грн. (а.с. 4-6), від сплати якої у добровільному порядку на користь позивача відповідачі ухиляються.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачами апеляційному суду не надані (квитанції про сплату будь-яких щомісячних платежів відповідачами, які не були враховані у вищезазначеному розрахунку заборгованості відповідачів, контрозрахунок заборгованості відповідачів по вищезазначеній квартирі тощо).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав позов позивача по суті у цій справі обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Хоча:

- суд першої інстанції не мав права за власною ініціативою без заяви сторони відповідачів про застосування позовної давності (яка у матеріалах цієї справи була відсутня станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції) вирішувати питання про застосування позовної давності у цій справі до будь-якої вищезазначеної заборгованості відповідачів, у тому числі починаючи з 01.11.2014 року по 12.03.2017 року,

- а апеляційний суд вже має право при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах необізнаності відповідача ОСОБА_1 про наявність цієї справи у суді першої інстанції та заяви останньої про її застосовування у цій справі (заява про перегляд заочного рішення у суді першої інстанції - а.с. 36 та апеляційна скарга в апеляційному суді - а.с. 68) в силу вимог ст. 267 ч. ч. 3, 4 ЦК України,

- однак, при цьому апеляційним судом також встановлено, що:

= хоча і позивач КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів про стягнення вищезазначеної заборгованості за період з 01.11.2014 року по 30.03.2021 року 06 травня 2021 року (відмітка суду на позові а.с. 1) та, відповідно, заборгованість відповідачів, нарахована позивачем за період з 06.05.2018 року по 30.03.2021 року знаходиться в межах загального (трирічного) строку позовної давності стосується заборгованості,

= проте, з урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , яким було доповнено ЦК України відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID -19) від 30.03.2020 року № 540-ІХ , під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання корона вірусної хвороби (COVID -19), строки, визначені у тому числі ст. 257 ЦК України (Загальна позовна давність)..., продовжуються на строк дії такого карантину (з 12.03.2020 року до 01.07.2023 року загальновідома інформація - ст. 82 ч. 3 ЦПК України), строк позовної давності міг бути застосований апеляційним судом у цій справі до вимог позивача до 12.03.2017 року (що визнає сам відповідач у своїй апеляційній скарзі у цій справі а.с. 68),

- але апеляційним судом також встановлено, що у період нарахування позивачем вищезазначеної заборгованості відповідачам за період з 01.11.2014 року по 12.03.2017 року та у подальшому мали місце щомісячні проплати, у тому числі які перевищували щомісячні нарахування останньої з централізованого опалення та з централізованого гарячого водопостачання, а саме: березень 2015 року - 476,00 грн. при місячному нарахуванні 195,72 грн. за централізоване опалення, квітень 2015 року - 49,44 грн. за централізоване ГВП при місячному нарахуванні 00,00 грн., жовтень 2015 року 100,00 грн. при місячному нарахуванні 77,62 грн. за централізоване ГВП, грудень 2015 року 100,00 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн. за централізоване ГВП, березень 2016 року 895,95 грн. при місячному нарахуванні 277,70 грн. за централізоване опалення, березень 2016 року - 100,00 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн. за централізоване ГВП, листопад 2017 року 231,59 грн. при місячному нарахуванні 57,90 грн. за централізоване ГВП, березень 2019 року 200,00 грн. за централізоване ГВП, листопад 2019 року 1269,54 грн. при місячному нарахуванні 601,01 грн. за централізоване опалення, грудень 2019 року 1577,05 грн. при місячному нарахуванні 774,34 грн. за централізоване опалення, січень 2020 року 1574,30 грн. при місячному нарахуванні 883,11 грн. за централізоване опалення, лютий 2020 року 1597,79 грн. при місячному нарахуванні 883,94 грн. за централізоване опалення, березень 2020 року 1581,60 грн. при місячному нарахуванні 442,00 грн. за централізоване опалення, квітень 2020 року 1578,70 грн. при місячному нарахуванні 143,50 грн. за централізоване опалення, травень 2020 року 1262,24 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн. за централізоване опалення, червень 2020 року 1059,19 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн. за централізоване опалення, липень 2020 року 972,34 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн. за централізоване опалення, серпень 2020 року 975,30 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн. за централізоване опалення, вересень 2020 року 990,40 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн. за централізоване опалення, жовтень 2020 року 1000,30 грн. при місячному нарахуванні 00,00 грн. за централізоване опалення, листопад 2020 року 1333,72 грн. при місячному нарахуванні 680,58 грн. за централізоване опалення, грудень 2020 року 1655,31 грн. при місячному нарахуванні 960,25 грн. за централізоване опалення, січень 2021 року 1655,31 грн. при місячному нарахуванні 967,65 грн. за централізоване опалення, лютий 2021 року 1020,31 грн. при місячному нарахуванні 978,22 грн. за централізоване опалення, 738,73 грн. за централізоване ГВП , березень 2021 року 978,22 грн. при місячному нарахуванні 795,04 грн. за централізоване опалення, 723,16 грн. за централізоване ГВП (розрахунок а.с. 5-6), які в силу вимог ст. 264 ч. 1 ЦК України свідчать про визнання відповідачами свого боргу перед позивачем та які в силу вимог ст. 264 ч. 3 ЦК України перервали перебіг загальної (трирічної) позовної давності, після переривання перебігу позовної давності загальний (трирічний) строк починається заново.

Доводи апеляційної скарги відповідача відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 в іншій частині є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію цього відповідача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою, є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідачів, та зокрема відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідачі та зокрема відповідач ОСОБА_1 і представник останньої не надали суду першої інстанції при розгляді питання про перегляд вищезазначеного заочного рішення будь-яких належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача по суті та, відповідно, у спростування останнього у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України також сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази передбачені ст. ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, та відповідачами і зокрема стороною відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), позов КОНЦЕРНУ «МТМ» задовольнити, стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.11.2014 року по 31.03.2021 року у розмірі 32943,10 грн.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1,13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково при вищевикладених обставинах,

-остання не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи сукдами першої та апеляційної інстанцій,

-з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору на загальну суму 2270,00 грн. (платіжне доручення а.с. 3) по 1135,00 грн. (розрахунок: 2270,00 грн. /2) з кожного із відповідачів окремо.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371 372, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2023 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).

Позов КОНЦЕРНУ «МТМ» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» () заборгованість за надані послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.11.2014 року по 31.03.2021 року у розмірі 32943,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору на загальну суму 2270,00 грн. по 1135,00 грн. з кожного із відповідачів окремо.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 04.01.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.