Справа № 127/1189/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., отримавши заяву ОСОБА_1 про відвід судді в цивільній справі № 127/1189/21,-

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимира Борисовича, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Валерія Вікторовича про визнання заповіту недійсним.

27.09.2023 від позивача до суду надійшла заява про відвід судді (Вх. №77736), мотивована тим, що суддя Федчишен С.А. викликає сумніви у об`єктивній беззсторонності під час даного розгляду справи, оскільки суддя відмовив в задоволенні клопотання про долучення доказів, а саме довідки ГО «Рестарт+» від 02.05.2023р., листа ГО «Рестарт+» від 10.05.2023р. та копії виписки КНП «Могилів-Подільського міського центру первинної медико санітарної допомоги» від 11.05.2023р., які підтверджують, що покійний батько позивача зловживав алкогольними напоями, що могли вплинути на здатність усвідомлення своїх дій. Крім того, відмовлено в задоволенні клопотання про виклик свідків. Чинним ЦПК України поклав на суд при розгляді цивільних справ обов`язок сприяти сторонам під час доказування обставин справи, однак з огляду на поведінку судді Федчишена С.А. в підготовчому засіданні яке відбулось 19.09.2023року у позивача виникло враження, що суддя сприяє розгляду справи на користь лише відповідача, тим самим порушує принцип судочинства, як змагальність, що у свою чергу підтверджує саме упереджене ставлення до позивача.

Ухвалою суду від 28.09.2023року заяву ОСОБА_1 про відвід було визнано необгрунтованою та заяву передано до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді для розгляду цієї заяви в порядку, передбаченому ст.ст. 33, 40 ЦПК України.

29.09.2023року ухвалою суду під головуванням судді Іщук Т.П. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Федчишена С.А. відмовлено.

27.12.2023року ОСОБА_1 повторно звернулась в суд із заявою про відвід судді, мотивуючи його тим, що що суддя Федчишен С.А. викликає сумніви у об`єктивності та беззсторонності під час даного розгляду справи, оскільки суддя відмовив в задоволенні клопотання про долучення доказів, а саме довідки ГО «Рестарт+» від 02.05.2023р., листа ГО «Рестарт+» від 10.05.2023р. та копії виписки КНП «Могилів-Подільського міського центру первинної медико санітарної допомоги» від 11.05.2023р., які підтверджують, що покійний батько позивача зловживав алкогольними напоями, що могли вплинути на здатність усвідомлення своїх дій. Крім того, суддею Федчишеним С.А. відмовлено в задоволенні клопотання про виклик свідків, чим перешкоджає позивачу в реалізації своїх прав. Крім того, зазначила, що з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2023року вбачається, що начебто її як позивача було повідомлено телефонограмою про судове засідання на 26.10.2023року, однак їй ніхто не телефонував. 26.10.2023року ухвалою суду позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду, незаконність вказаної ухвали судді Федчишена С.А. підтвердив Вінницький апеляційний суд, який своєю постановою від 07.12.2023року скасував ухвалу суду від 26.10.2023р. як незаконну та повернув справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. В зв`язку з чим у ОСОБА_1 , як позивача, виникає сумнів у незалежності та неупередженості судді Федчишена С.А. під час розгляду її позову, оскільки суддя перешкоджає їй у реалізації її прав, шляхом відмови у приєднанні доказів, призначенні експертизи, виклику свідків та відповідно не повідомлення її про судові засідання у даній справі, що підтверджує її здогаду, що суддя сприяє розгляду справи на користь лише відповідача, тим самим порушу головний принцип судочинства, як змагальність, що в свою чергу підтверджує упереджене ставлення до позивача та обставини викладені ст. 36 ЦПК України.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду зазначеної заяви, суд виходить з того, що ст.40Цивільного процесуального кодексу України регламентовано питання порядку вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Так, у відповідності до частини першої наведеної статті, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Водночас, частина п`ята ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України містить нормативне правило, відповідно до якого, якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Враховуючи те, що позивач звернулась із заявою про відвід головуючому судді Федчишену С.А. з підстав відмови у приєднанні доказів, виклику свідків, які були викладені нею у її заяві (Вх. №77736), суд приходить до висновку, що заяву про відвід в частині підстав для відмову відмова у приєднанні доказів, виклику свідків слід залишити без розгляду.

Заяву про відвід в частині підстав для відводу - неповідомлення ОСОБА_1 про судові засідання, суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Підстави для відводу визначені ст. 36 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами1-3 статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частинами 7, 8, 11 вищеназваної статті визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення Європейського суду «Веттштайн проти Швейцарії»).

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Як вбачається із матеріалів справи адвокат Шиманський В.М. представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі ордера серія АВ №1072807 від 11.05.2023року.

Згідно телефонограми про виклик до суду (Т№2 а.с.63) з адвокатом Шиманський В.М. було погоджено дату, час та місце розгляду справи, що відбудеться 26.10.2023р. о 10.40год, тобто ОСОБА_3 , як адвокат Пудової І.В. був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначаються Цивільним кодексом України. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Жодних обмежень представника на вчинення певної процесуальної дії та про припинення представництва або обмеження повноважень представника, ОСОБА_1 суд письмово не повідомила, а тому адвокат Шиманський В.М. як представник позивача, був належним чином повідомлений про судове засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вбачав за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 та її адвоката Шиманського В.М., оскільки останній був належним чином повідомлений, а згідно ч.5 ст. 130 ЦПК України ОСОБА_1 вважається також належним чином повідомлена про судове засідання.

Тобто, доводи заявника зводяться до суб`єктивної оцінки процесуальних дій судді.

Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява в частині підстав для відводу неповідомлення ОСОБА_1 про судові засідання є необґрунтованою, а викладені стороною обставини не можуть бути підставою для відводу, а тому заяву в цій частині слід визнати необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 261 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Федчишена Сергія Андрійовича в цивільній справі № 127/1189/21 з підстав відмови у приєднанні доказів та виклику свідків залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Федчишена Сергія Андрійовича в цивільній справі № 127/1189/21 з підстав неповідомлення ОСОБА_1 про судові засідання визнати необґрунтованою та в цій частині передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді для розгляду цієї заяви в порядку, передбаченому ст.ст. 33, 40 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: