ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/1852/23Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/817/147/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу №599/1852/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року, ухваленого суддею Чорною В.Г., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 05 лютого 2022 року, під час якого народила доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею та із самого народження перебуває на диспансерному обліку в невропатолога ТОДКЛ з діагнозом: перинатальне ураження ЦНС, гіпоксично-ішемічного генезису, потребує спеціального догляду та фінансових затрат. На утримання доньки вона витрачає приблизно 10000 - 12000 грн в місяць. Зазначає, що працює медичною сестрою в КПП «ТКМЛ №2» та її заробітна плата становить в середньому 10500 грн на місяць. Зароблених нею коштів не вистачає на забезпечення необхідного лікування та достатнього рівня життя спільної дитини, потреби якої постійно збільшуються.

Вказує, що батько дитини є працездатною та забезпеченою людиною, його матеріальне становище достатньо високе, тому він спроможний утримувати свою дитину та надавати їй необхідну матеріальну допомогу, якої вона потребує для свого належного розвитку та лікування. Відповідач є засновником та керівником декількох благодійних організацій, таких як: БФ "Крапелька щастя", БФ "Фонд добрих людей", БФ "НСДАП". Крім того, є членом політичної партії Всеукраїнське об`єднання "Свобода". Зі слів відповідача їй відомо, що він працює у Тернопільській міській раді та Тернопільській обласній раді. Однак отримати офіційне підтвердження про місце роботи та розмір заробітної плати свого чоловіка вона не має можливості.

Також зазначає, що відповідач веде забезпечений спосіб життя, часто подорожує в Україні та за кордоном. Йому належить на праві власності автомобіль марки ВМW318, що дає можливість належним чином виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання малолітньої дитини .

На підставі вищенаведеного просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 5000 грн щомісячно на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн (чотири тисячі гривень) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2023 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, судовий збір в дохід держави в розмірі 1073.60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Питель Т.І., просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1136 грн щомісячно.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що позивачкою не було доведено належними

доказами можливість його сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Для прийняття судом рішення про стягнення аліментів в розмірі 4000,00 грн. необхідно було встановити обставину одержання платником заробітку, який є достатнім для сплати таких аліментів. В матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження розміру доходу платника аліментів.

Також судом першої інстанції не взято до уваги наявність у нього двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу з ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебувають на його утриманні.

Вважає, що оскільки у нього є троє дітей, до стягнення підлягає сума не більше 50 % - 2172,17 гривень.

Окрім того, посилається на те, що хоча з травня 2023 року він і був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак доходу не отримував по сьогоднішній день.

Також вказує на незадовільний стан здоров`я, а саме, у нього наявна обструкція вихідного тракту лівого шлуночка, гіпертонічна хвороба 2 ст., що підтверджується ехокардіографією від 15.09.2023 року, протоколом ендоскопічного дослідження від 22.09.2023 року, ехокардіографією від 23.04.2021 року та електрокардіограмою від 13 квітня 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року без змін. Вважає рішення законним та обґрунтованим.

Вказує на те, що викладені в апеляційній скарзі вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Постановляючи рішення, суд першої інстанції з`ясував всі обставини справи та дослідив подані нею докази.

Посилається на те, що відповідач приховує свої реальні доходи з метою ухилення від сплати аліментів на утримання доньки. Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не отримує дохід від підприємницької діяльності є безпідставними, оскільки доказів припинення підприємницької діяльності відповідачем суду не надано. Долучені відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 11.08.2023 року та 03.10.2023 року надані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області свідчать лише про те, що ОСОБА_1 не сплатив податків.

Також вказує на те, що факт наявності боргових зобов`язань перед кредиторами не звільняє батька від обов`язку утримувати свою малолітню дитину.

Суд першої інстанції вірно врахував те, що відповідач має на праві власності земельну ділянку та автомобіль середньоринкова власність якого складає 204 780 грн.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється згідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів в сумі 4000 грн наближений до прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СКУкраїни. Суд врахував вік дитини, те, що дитина проживає разом з матір`ю, хворіє, у зв`язку з чим матір несе додаткові витрати щодо забезпечення належних умов для проживання дитини.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, оскільки він суперечить встановленим обставинам та зібраним по справі доказам.

Судом встановлено, що 05 лютого 2022 року між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис 182.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області в цивільній справі № 599/1755/23, яке набрало законної сили 02 жовтня 2023 року, шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі народилася дочка: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження від 15 червня 2022 року Серії НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки Озерянської сільської ради № 762 від 27 липня 2023 року, ОСОБА_2 проживає разом з дочкою ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

Згідно із довідкою АЗПСМ с. Озерна від 26 липня 2023 року, ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку в невропатолога та потребує індивідуального догляду.

Відповідно до довідки про доходи КНП "Тернопільська комунальна міська лікарня № 2" загальна сума доходу ОСОБА_2 за період квітень - липень 2023 року становить 53019 грн 48 коп.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А згідно з частиною 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Матеріалами справи підтверджено, що дитина сторін проживає разом із матір`ю і перебуває на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку та на регулярній основі не надає коштів на її утримання, тому суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у сумі 4000 грн, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану відповідача, які б свідчили про реальну його можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі .

Звертаючись до суду з позовом по даній справі, позивачка обґрунтовувала вимоги щодо стягнення аліментів в сумі 5000 грн. тим, що відповідач є матеріально забезпеченим, має у власності автомобіль та земельну ділянку.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки автомобіль та земельна ділянка, які перебувають у власності відповідача, не є наслідком отримання доходу платником аліментів, а є лише грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку.

В матеріалах справи відсутні докази наявності на праві власності у відповідача грошових коштів, і не доведено стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, тобто ті обставини, які необхідно встановити за вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність з 28 листопада 2023 року.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, що у відповідача від першого шлюбу є двоє неповнолітніх дітей - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебувають на утриманні відповідача.

Також відповідачем надано суду докази щодо стану здоров`я, зокрема консультаційний висновок серцево-судинного лікаря-хірурга від 05 жовтня 2023 року, ехокардіографію від 15.09.2023 року, протокол ендоскопічного дослідження від 22.09.2023 року, ехокардіографію від 23.04.2021 року та електрокардіограму від 13 квітня 2021 року, з яких видно, що стан здоров`я відповідача не є задовільним (а.с. 88-92).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить: з 1 січня - 2272 гривень.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить - 2563 гривень.

Суд першої інстанції не зауважив, що розмір аліментів на дитину у сумі по 4000 гривень щомісячно значно перебільшує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку у 2023 році й необґрунтовано стягнув їх з відповідача, достатність заробітку (доходу) якого для сплати аліментів у такому розмірі доказами по справі не підтверджена.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений у 2023 році, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у приближені до мінімального розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у сумі 2800 грн, оскільки така сума стягуваних аліментів не є меншою за мінімальний гарантований розмір аліментів, який підлягає стягненню та при такому розмірі аліментів буде дотриманий баланс між потребами дитини та реальними можливостями відповідача щодо сплати аліментів на дитину, виходячи із доведеним у матеріалах справи розміром його заробітку на час розгляду справи.

Враховуючи обставини справи, подані сторонами докази, часткове визнання позовних вимог відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру стягнутих аліментів із ОСОБА_1 на утримання доньки із 4000 грн. до 2800 грн.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції компенсувати відповідачу за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381-384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року в частині визначення розміру аліментів змінити та зменшити розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 із 4000 грн. до 2800 грн. щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2023 року.

В іншій частині рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді компенсувати відповідачу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 січня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів