Провадження № 2/466/503/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживача, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 177253,12 доларів США, а також стягнути з ОСОБА_4 на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 26.05.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16, відповідно до якого відповідач зобов`язувався передати ОСОБА_5 майнові права на нежитлове приміщення площею 64,75 кв.м не пізніше 28.02.2017 року.

23.01.2019 року між ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір про уступку майнових прав №23-01/19, відповідно до якого позивач набув прав покупця за первісним договором.

02.07.2019 року між ним та відповідачем укладено Додаткову угоду, відповідно до якої відповідач після завершення будівництва будинку АДРЕСА_1 зобов`язується оформити на своє ім`я право власності на нежитлове приміщення площею 63,8 кв.м з наступним продажем ОСОБА_3 протягом 30 днів з моменту оформлення права власності на даний будинок.

Позивач покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.04.2020 року у справі 466/6895/19 за ОСОБА_4 визнано право власності на багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 1886, 4 кв.м, зокрема і на нежитлове приміщення під інд.1 площею 63,8 кв.м.

На підставі вказаного рішення за відповідачем зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, однак, станом на момент звернення до суду, нерухоме майно йому не передано. У зв`язку із чим звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача на його користь пеню за прострочення виконання зобов`язання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що позовні вимоги необгрунтовані, пеня за прострочення виконання зобов`язання складає 485,63 доларів США.

У відповіді на відзив позивач доводи викладені у відзиві повністю заперечив.

Від представника відповідача ОСОБА_2 поступила заява про застосування строку позовної давності до позовних вимог, оскільки, на думку сторони відповідача, такий сплив 23.01.2020 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, та стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції у відповідноті до Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім того, просила визнати за позивачем право власності на нежитлові приміщення. Щодо застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, просила відмовити у задоволенні такої заяви представника відповідача, оскільки така не обґрунтована, строки позовної давності не сплили.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі. Просив застосувати до вимоги позивача про стягнення пені строк позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку із наступним.

Згідно з п. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції, відповідно до закону; звернення до суду.

Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Так згідно ст. 1 цього Закону виконавцем є, суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; договором є, усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція; продукцією є, будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживачем є, фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Судом встановлено, що 26.05.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16, відповідно до якого відповідач зобов`язувався передати ОСОБА_5 майнові права на нежитлове приміщення площею 64,75 кв.м.

23.01.2019 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір про уступку майнових прав №23-01/19, відповідно до якого позивач набув прав покупця за первісним договором.

02.07.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду, відповідно до якої ОСОБА_4 після завершення будівництва будинку АДРЕСА_1 зобов`язується оформити на своє ім`я право власності на нежитлове приміщення площею 63,8 кв.м з наступним продажем ОСОБА_3 протягом 30 днів з моменту оформлення права власності на даний будинок.

Відповідно до п.2.3 Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року орієнтований строк закінчення будівництва 31.12.2016 року, орієнтований строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію 31.01.2017 року, орієнтований строк здачі під заселення об`єкта будівництва 28.02.2017 року.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків крім іншого є договори та інші правочини.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.630 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.04.2020 року у справі 466/6895/19 позов ОСОБА_4 до Львівської міської ради про визнання права власності на багатоквартирний житловий будинок задовольнено повністю. Визнано за ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , право власності на багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 1886, 4 кв.м., який складається з: - приміщень підвалу, загальною площею 248,5 кв.м., в тому числі: коридору під інд. І площею 18,0 кв.м., комори під інд. ІІ площею 2,8 кв.м., комори під інд. ІІІ площею 2,4 кв.м., комори під інд.ІV площею 2,8 кв.м., комори під інд. V площею 2,9кв.м., комори під інд. VІ площею 2,5кв.м., комори під інд. VІІ площею 2,5кв.м., комори під інд. VІІІ площею 2,6кв.м., комори під інд. ІХ площею 2,2 кв.м., коридору під інд. Х площею 17,7 кв.м., комори під інд. ХІ площею 2,8 кв.м., комори під інд. ХІІ площею 2,9 кв.м., комори під інд. ХІІІ площею 2,9 кв.м., комори під інд. ХІV площею 2,9 кв.м., комори під інд. ХV площею 2,9 кв.м., комори під інд. ХVІ площею 2,9 кв.м., комори під інд. ХVІІ площею 2,9 кв.м., комори під інд. ХVІІІ площею 3,6 кв.м., комори під інд. ХІХ площею 2,6 кв.м., комори під інд. ХХ площею 2,5 кв.м., комори під інд. ХХІ площею 3,0 кв.м., комори під інд. ХХІІ площею 2,9 кв.м., комори під інд. ХХІІІ площею 13,7 кв.м., нежитлового приміщення під інд. 1 площею 63,8 кв.м., нежитлового приміщення під інд. 2 площею 79,8 кв.м.; - тамбура під інд. І площею 2,8 кв.м., сходової клітки під інд. ІІ площею 23,9 кв.м., кладової під інд. ІІІ площею 4,8 кв.м., ліфт під інд. ІV площею 3,4 кв.м., квартири АДРЕСА_2 загальною площею 60,4 кв.м., квартири АДРЕСА_3 загальною площею 38,5 кв.м., квартири АДРЕСА_4 загальною площею 60,8 кв.м., квартири АДРЕСА_5 загальною площею 83,4 кв.м., які розташовані на першому поверсі; - сходової клітки під інд.І площею 30,0 кв.м., ліфт під інд. ІІ площею 3,4 кв.м., квартири АДРЕСА_6 загальною площею 60,3 кв.м., квартири АДРЕСА_7 загальною площею 38,1 кв.м., квартири АДРЕСА_8 загальною площею 60,4 кв.м., квартири АДРЕСА_9 загальною площею 83,3 кв.м., які розташовані на другому поверсі; - сходової клітки під інд. І площею 30,0 кв.м., ліфт під інд. ІІ площею 3,4 кв.м., квартири АДРЕСА_10 загальною площею 60,4 кв.м., квартири АДРЕСА_11 загальною площею 38,3 кв.м., квартири АДРЕСА_12 загальною площею 60,3 кв.м., квартири АДРЕСА_13 загальною площею 83,6 кв.м., які розташовані на третьому поверсі; - сходової клітки під інд. І площею 30,0 кв.м., ліфт під інд. ІІ площею 3,4 кв.м., квартири АДРЕСА_14 загальною площею 60,4 кв.м., квартири АДРЕСА_15 загальною площею 38,4 кв.м., квартири АДРЕСА_16 загальною площею 60,3 кв.м., квартири АДРЕСА_17 загальною площею 84,1 кв.м., які розташовані на четвертому поверсі; - сходової клітки під інд. І площею 30,0 кв.м., ліфт під інд. ІІ площею 3,4 кв.м., які розташовані на п`ятому поверсі, квартири АДРЕСА_18 загальною площею 98,5 кв.м., квартири АДРЕСА_19 загальною площею 85,0 кв.м., квартири АДРЕСА_20 загальною площею 138,4 кв.м., квартири АДРЕСА_21 загальною площею 145,8 кв.м. в двох рівнях на п`ятому та мансардному поверсі; - сходової клітки під інд. І площею 14,4 кв.м., ліфтової під інд. ІІ площею 16,3 кв.м., які розташовані в мансардному поверсі.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16.08.2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 квітня 2020 року скасувано. Постановлено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Львівської міської ради про визнання права власності на багатоквартирний житловий будинок відмовлено.

Таким чином, покликання ОСОБА_3 про те, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення під інд.1 площею 63,8 кв.м не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України зобов`язання є порушеним, якщо воно не виконано або виконано з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені).

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Наслідки спливу позовної давності визначені статтею 267 ЦК України, згідно із частиною четвертою якої сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п.2.3 Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року сторони домовилися, що орієнтований строк закінчення будівництва 31.12.2016 року, орієнтований строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію 31.01.2017 року, орієнтований строк здачі під заселення об`єкта будівництва 28.02.2017 року.

Згідно з п.4.2 Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року продавець приймає на себе зобов`язання забезпечити дійсність проданих Покупцю майнових прав на нежитлове приміщенн на протязі строку дії Договору шляхом забезпечення будівництва Об`єкта будівництва та прийняття його в експлуатацію. Орієнтований строк будівництва та орієнтований строк введення в експлуатацію зафіксовані в п.2.3 Договору.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди до Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року, укладеної 02.07.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сторони домовилися відступити від умов Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення № 26/05/16 від 26.05.2016 р., у відповідності з якими Продавець передає у власність Покупця майнові права на нежитлове приміщення, оформлення права власності на яке здійснюється Покупцем, та замінити їх умовою, згідно якої Продавець після заверщення будівництва багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 зобов`язується оформити та зареєструвати на своє ім`я право власності на нежитлове приміщення площею 63,80 кв.м розташоване в підвалі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , характеристики якого визначено у Договорі купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення № 26/05/16 від 26.05.2016 р., з наступним його продажем Покупцеві за ціною, яка визначається для нежитлового приміщення умовами Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення № 26/05/16 від 26.05.2016 р. Продавець зобов`язується укласти з Покупцем договір купівлі-продажу нежитлового приміщення та передати право власності Покупцю на цей об`єкт протягом 30 (тридцяти) днів з моменту оформлення права власності на будинок по АДРЕСА_1 .

Пунктом 7 Додаткової угоди до Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року, укладеної 02.07.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сторонами підтверджено обов`язковість для себе Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року з урахуванням відступу від виконання умов Договору купів-продажу майнових прав на нежитлове примішення №26/05/16 від 26.05.2016 року, які обумовлені цією Додатковою угодою.

Із змісту Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року встановлено орієнтовні дати закінчення будівництва, прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, а також здачі під заселення об`єкта будівництва. Отже, конкретний строк введення об`єкта в експлуатацію не визначений. Відповідно до статей 251, 252 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, що має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( ст.252 ЦК України).

З наведеного встановлено, що у Договорі купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року, який є предметом спору, конкретний строк та термін здачі будинку в експлуатацію не визначався.

Передача майнових прав на приміщення обумовлена відкладальними обставинами (завершення будівництва об`єкта, здача будинку в експлуатацію, оформлення права власності), строк яких на даний час не настав і настання яких не залежить від відповідача.

Пунктом 4.1 Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року передбачено, що Договір набирає чинності з дати укладання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Відтак, укладені між сторонами Договори за своєю правовою природою відповідно до ст..212 ЦК України є правочинами, тобто правові наслідки пов`язуються з настанням певної обставини.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦК особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визначаються родовими ознаками.

Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18 лютого 2016 року (справа № 6-244цс/14) майнове право що є предметом договорів купівлі-продажу-це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно ( право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності ( права володіння, користування, розпорядження), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право-це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право в майбутньому.

За змістом Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №26/05/16 від 26.05.2016 року, позивач ОСОБА_3 отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Завершення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію є правовою передумовою ( відкладальною обставиною), яка не залежить виключно від відповідача і на яку немає впливу відповідач. Завершення будівництва залежить від багатьох правових передумов (подання Акта про готовність, який підписаний, крім замовника, генпідрядником та іншими службовими особами) та яка передбачає видачу сертифіката про готовність об`єкта до експлуатації органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, визначеному КМУ (ч.2 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»). Такі висновки викладені у Постанові Львівського апеляційного суду від 19.06.2023 року у справі 466/9839/19.

Під час ухвалення рішення суд також зазначає, що розпорядження суду сторонами не надано жодних доказів того, чи завершене будівництво, чи об`єкт прийнято в експлуатацію, та встановлено, що за ОСОБА_4 право власності на будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Окрім того, з Розписки, яка міститься матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 26.04.2023 року отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 14570 доларів США сплачених ним за договором про уступку майнових прав №23-01/19 від 23.01.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки фактично ОСОБА_4 не допущено прострочення виконання зобов`язання перед ОСОБА_3 , а відтак відсутні підстави для стягнення пені.

Щодо вимоги представника позивача ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення під інд.1 площею 63,8 кв.м у будинку АДРЕСА_1 , суд звертає увагу, що розгляд справи здійснювався за позовною вимогою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 177253,12 доларів США. Вимогу про визнання права власності ОСОБА_3 просив не розглядати, уточнивши 07.12.2021 року позовні вимоги.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України; Законом України «Про захист прав споживачів», суд -

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживача - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 10.01.2024 року.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_22 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_23 .

Суддя О. І. Баєва