Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2129/23
Провадження № 2/542/49/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2023 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 (надалі також відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 листопада 2011 року, зареєстрований у Виконавчому комітеті Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що складено актовий запис № 05. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вони з відповідачем фактично прожили у шлюбі понад 11 років, вели спільне господарство та намагались будувати міцні сімейні відносини. Вказала, що із вересня 2023 року між ними повністю припинено ведення спільного господарства, втрачені фізичні та духовні зв`язки. Позивач переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Зазначила, що на примирення не згодна та вважала за необхідне розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Вказала, що від шлюбу сторони мають спільну доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 21).

09 січня 2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла письмова заява, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі (а.с. 39).

Відповідач у судове засідання не з`явився. Судова повістка на 09 січня 2024 року разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 06 грудня 2023 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, направлялись на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення від 27 грудня 2023 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 22-37).

З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу.

Відповідно до положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду від 06 грудня 2023 року є врученою відповідачу.

Поряд із цим, в матеріалах справи наявна заява відповідача, яка надійшла д суду 09 січня 2024 року, за змістом якої ОСОБА_2 просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити (а.с. 38).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, зважаючи на подані до суду заяви, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року у Виконавчому комітеті Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 05 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження від 26 липня 2017 року серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідач проти задоволення позовних вимог заперечень не надав, є підстави для розірвання шлюбу.

Позивачка скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного кодексу України, та просила залишити їй прізвище - « ОСОБА_3 », з огляду на що, суд залишає їй шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно частинами 1-2, 4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвали рішення про задоволення позову, так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та наявним у справі доказам та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що позивачкою за подачу вказаного позову сплачено судовий збір відповідно до фіскального чека № 178 від 15 листопада 2023 року, платіж № у сумі 1073 грн 60 коп., враховуючи те, що відповідач позов про розірвання шлюбу визнав до початку розгляду справи по суті, про що вказав у поданій до суду заяві, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 536 грн 80 коп., сплаченого нею при поданні цього позову відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору у сумі 536 грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 112, 113 СК України та статтями 141, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 листопада 2011 року у Виконавчому комітеті Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 05, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін - « ОСОБА_3 ».

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , судовий збір у сумі 536 грн 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 536 грн 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок), сплаченого нею при подачі позовної заяви відповідно до фіскального чека № 178 від 15 листопада 2023 року, платіж № .

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва